СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/3484/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.
за участю ОСОБА_1 , представника  ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича та представника ТОВ «СОВТА К», ТОВ «СОВТА+», ТОВ «НОВААГРО Україна», ТОВ «ПК «НОВА», ТОВ «АПК «НОВААГРО» – Кожушного Кирила Сергійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №745 Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.03.2026 (суддя Прохоров С. А.) у справі № 922/3484/25 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВТА К"
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА» 
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 20.10.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 41969222 за заявою ТОВ "СОВТА К".
Розпорядником майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА» було призначено арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича (свідоцтво Міністерства юстиції України № 216 від 20.02.2013, м. Харків, вул. Кримська, 6).
Також ухвалою від 20.10.2025 було:
- введено мораторій на задоволення вимог кредиторів,
- введено процедуру розпорядження майном боржника строком до 08.04.2026.
Встановлено розпоряднику майна строк до 27.11.2025 для:
- подання до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів боржника;
- проведення інвентаризації майна боржника та подання до суду матеріалів інвентаризації з доказами, що підтверджують встановлені в ході інвентаризації дані;
- звіту про проведену роботу в межах процедури розпорядження майном та доказів на підтвердження проведеної розпорядником роботи та обставин, викладених у звіті.
Призначено попереднє засідання.
21.10.2025 здійснено офіційне оприлюднення на офіційному веб-сайті Судової влади України про відкриття справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА».
17.11.2025 від розпорядника майна надійшло клопотання (вх. №26621) про припинення повноважень керівника боржника ОСОБА_1 та покладення обов`язків виконавчого органу ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» на розпорядника майна - арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.03.2026 у справі №922/3484/25 задоволено клопотання арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича вх. №26621 від 17.11.2025.
Припинено повноваження керівника боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА» (62302, Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, вул. Соснова, 2А, код ЄДРПОУ 41969222) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Покладено виконання обов`язків керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА» на розпорядника майна - арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича (РНОКПП НОМЕР_2 , свідоцтво № 216 від 20.02.2013, адреса: 61166, м. Харків, вул. Кримська, буд. 6).
Зобов`язано керівника боржника - Арнаута Сергія Анатолійовича протягом трьох днів передати розпоряднику майна - арбітражному керуючому Саутенко Сергію Олеговичу (свідоцтво №216 від 20.02.2013) бухгалтерську та іншу документацію боржника, його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності.
Ухвала суду мотивована тим, що у процедурі розпорядження майном ключовим обов`язком керівника боржника є сприяння арбітражному керуючому у здійсненні повноважень, зокрема у частині надання документів, забезпечення доступу до майна, участі в інвентаризації та розгляді кредиторських вимог. Водночас встановлено, що керівник боржника системно ігнорував ці обов`язки, а саме: керівник не надав жодного документа чи інформації, необхідних для проведення процедури розпорядження майном; не забезпечив проведення інвентаризації майна, яка є обов`язковою у строк, визначений ч. 3 ст. 44 КУзПБ; не надав доступу до активів та бухгалтерської інформації; фактично унеможливив аналіз фінансового стану боржника; не розглянув кредиторські вимоги та не надав щодо них заперечень; не забезпечив подання податкової та фінансової звітності. 
Суд врахував додаткові докази фактичного самоусунення керівника від управління підприємством: відсутність зв`язку з ним, блокування доступу до електронних кабінетів, неможливість ведення бухгалтерського обліку та подання звітності, що підтверджено, зокрема, зверненням головного бухгалтера. 
Такі дії (а фактично бездіяльність) керівника суд кваліфікував як: перешкоджання діяльності розпорядника майна; порушення обов`язків, прямо передбачених КУзПБ (зокрема, ст. 12-1, 44, 45); створення ризиків для збереження майна та порушення прав кредиторів; затягування процедури банкрутства. 
Підсумовуючи, ухвала мотивована тим, що керівник боржника не просто не виконував свої обов`язки, а фактично унеможливлював реалізацію процедури розпорядження майном, що відповідно до ст. 40 КУзПБ є самостійною та достатньою підставою для припинення його повноважень і передачі функцій управління арбітражному керуючому.
ОСОБА_1 з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.03.2026 скасувати.
В обґрунтуванні апеляційної скарги, скаржник зазначає, що:
- він фактично не є керівником боржника, оскільки звільнився з посади директора ще 15.09.2025 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, а тому на момент постановлення оскаржуваної ухвали не перебував у трудових відносинах із товариством і не здійснював управлінських функцій. Відтак, на його думку, суд помилково ідентифікував його як належного суб`єкта, щодо якого можуть застосовуватися заходи, передбачені ст. 40 КУзПБ. Скаржник зазначає, що після звільнення: ним було передано статутні документи, печатки та бухгалтерську документацію іншій особі (виконуючому обов`язки директора); він не має доступу до документів, печаток, електронних ресурсів підприємства; фактично позбавлений можливості виконати вимоги суду щодо передачі майна та документації;
- він не отримував жодних ухвал чи повідомлень суду раніше; дізнався про існування справи лише через застосунок «Дія» у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження; направлення кореспонденції здійснювалось за юридичною адресою підприємства, з яким він вже не пов`язаний; відсутність його контактних даних у поштових відправленнях унеможливила належне повідомлення. 
30.04.2026 від арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду – без змін.
В означеному відзиві зазначає, що:
- на момент подання клопотання про припинення повноважень ОСОБА_1 обіймав посаду директора товариства, а його повноваження у встановленому законом порядку припинені не були, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру. При цьому доводи апелянта про звільнення з посади з 15.09.2025, на переконання арбітражного керуючого, є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами, зокрема відсутній відповідний наказ про звільнення, на який посилається скаржник, а також не дотримано встановленої законом процедури припинення повноважень керівника юридичної особи;
- директор товариства є не лише найманим працівником, а й одноосібним виконавчим органом, у зв`язку з чим його звільнення пов`язане не тільки з припиненням трудових відносин, а й із припиненням корпоративних повноважень. Відповідно до закону та статуту товариства, такі повноваження можуть бути припинені виключно рішенням загальних зборів учасників, які одночасно повинні вирішити питання про призначення нового керівника або тимчасового виконувача обов`язків. При цьому директор, який має намір звільнитися, зобов`язаний ініціювати скликання загальних зборів та винести на їх розгляд відповідне питання, чого, як зазначає арбітражний керуючий, ОСОБА_1 не зробив;
- жодних доказів проведення загальних зборів, прийняття рішення про звільнення, призначення нового керівника та внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру апелянтом не надано. Відтак, за відсутності таких змін, саме ОСОБА_1 продовжував вважатися керівником товариства, а отже належним суб`єктом відповідних обов`язків у процедурі банкрутства;
- доводи щодо призначення виконуючого обов`язки директора, зазначаючи, що відповідно до статуту таке призначення можливе лише у випадках тимчасової відсутності керівника (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність), і не може використовуватись як спосіб зміни керівника чи припинення його повноважень. На його думку, директор не наділений правом самостійно призначати іншу особу керівником товариства, а тому призначення виконуючого обов`язки директора з метою фактичної передачі повноважень є таким, що суперечить законодавству та статуту. Відповідно, особа, призначена виконуючим обов`язки директора, не набуває повноважень виконавчого органу без рішення загальних зборів та внесення змін до ЄДР;
- щодо посилань апелянта на передачу документів та майна, арбітражний керуючий зазначає, що такі дії мають формальний характер і не можуть вважатися належним підтвердженням передачі, оскільки здійснені з порушенням вимог законодавства. Крім того, відсутній акт передачі матеріальних цінностей, що унеможливлює встановлення їх складу, обсягу та факту фактичної передачі. У зв`язку з цим він робить висновок, що матеріальні цінності не вибули з володіння керівника та продовжують перебувати під його контролем, а відтак саме він несе відповідальність за їх збереження;
- ОСОБА_1 не виконував покладені на нього обов`язки, зокрема не надав запитуваної інформації та документів, не забезпечив проведення інвентаризації, не здійснив розгляд кредиторських вимог, не подав фінансову звітність, що у сукупності унеможливило належне здійснення процедури розпорядження майном, формування реєстру вимог кредиторів та аналіз фінансового стану боржника. Така бездіяльність, на його думку, створює перешкоди у процедурі банкрутства, порушує права кредиторів та може призвести до втрати або приховування активів. 

Детально рух у справі на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.
У судове засідання від 21.05.2026 з`явились: ОСОБА_1 , представник  ОСОБА_1 , арбітражний керуючий Саутенко Сергій Олегович та представник ТОВ «СОВТА К», ТОВ «СОВТА+», ТОВ «НОВААГРО Україна», ТОВ «ПК «НОВА», ТОВ «АПК «НОВААГРО» – Кожушний Кирил Сергійович. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини справи.
Ухвалою суду від 20.10.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 41969222 за заявою ТОВ "СОВТА К".
Розпорядником майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА» було призначено арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича (свідоцтво Міністерства юстиції України № 216 від 20.02.2013, м. Харків, вул. Кримська, 6).
Також ухвалою від 20.10.2025 було:
- введено мораторій на задоволення вимог кредиторів,
- введено процедуру розпорядження майном боржника строком до 08.04.2026.
Встановлено розпоряднику майна строк до 27.11.2025 для:
- подання до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів боржника;
- проведення інвентаризації майна боржника та подання до суду матеріалів інвентаризації з доказами, що підтверджують встановлені в ході інвентаризації дані;
- звіту про проведену роботу в межах процедури розпорядження майном та доказів на підтвердження проведеної розпорядником роботи та обставин, викладених у звіті.
Призначено попереднє засідання.
21.10.2025 здійснено офіційне оприлюднення на офіційному веб-сайті Судової влади України про відкриття справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА».
17.11.2025 від розпорядника майна надійшло клопотання (вх. №26621) про припинення повноважень керівника боржника ОСОБА_1 та покладення обов`язків виконавчого органу ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» на розпорядника майна - арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.03.2026 задоволено клопотання арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича вх. №26621 від 17.11.2025, припинено повноваження керівника боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА» Арнаута Сергія Анатолійовича, покладено виконання обов`язків керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА» на розпорядника майна - арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича. Означене стало підставою для звернення Арнаута Сергія Анатолійовича до апеляційного суду зі скаргою.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, апеляційний суд виходить з наступного.
Предметом розгляду у суді першої інстанції було клопотання, передбаченого ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме, припинення повноважень керівника боржника та покладення виконання функцій виконавчого органу на арбітражного керуючого.
Натомість предметом апеляційного розгляду є перевірка законності та обґрунтованості ухвали господарського суду першої інстанції про задоволення такого клопотання, виключно в межах доводів апеляційної скарги та встановлених судом першої інстанції обставин. 
Тобто, у даній справі, апеляційний суд має з`ясувати:
- чи правильно суд першої інстанції визначив правовий статус особи як керівника боржника на момент вирішення клопотання арбітражного керуючого;
- чи наявні у матеріалах справи належні та допустимі докази перешкоджання діяльності розпорядника майна, а також чи відповідають висновки суду встановленим обставинам справи та вимогам ст. 40 КУзПБ. 
Щодо правового статусу особи як керівника боржника.
Як вбачається із оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, вирішуючи питання про припинення повноважень керівника боржника, виходив із того, що саме Арнаут С.А. є керівником ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» та, відповідно, належним суб`єктом, на якого поширюються обов`язки, передбачені Кодексом України з процедур банкрутства у процедурі розпорядження майном.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду і зазначає таке.
Частина 1 статті 89 Цивільного кодексу України передбачає, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.
Згідно із ч. 5,6 цієї статті до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.
Зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до Єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», за частиною 1 статті 7 якого Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру
Державна реєстрація базується на принципах, зокрема, обов`язковості, публічності, об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі (стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).
Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта [для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)], дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
Частина 1 ст. 10 цього Закону передбачає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що у разі, якщо відповідні відомості щодо особи, яка є керівником юридичної особи, внесені до Єдиного державного реєстру, така особа вважається належним виконавчим органом у відносинах із третіми особами, а відповідно треті особи (у тому числі суд) можуть покладатись на відомості з Реєстру як на достовірні.
Отже, до моменту державної реєстрації змін щодо керівника юридичної особи, саме особа, зазначена у Єдиному державному реєстрі, наділена повноваженнями діяти від імені такої юридичної особи та несе обов`язки, передбачені законодавством, у тому числі у процедурі банкрутства.
Схожі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910/16580/23 від 20.11.2024.
Як вбачається із матеріалів справи, арбітражний керуючий, заявляючи клопотання про припинення повноважень керівника боржника, обґрунтовував його, зокрема, даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб.
Із наданих до клопотання виписок Реєстру вбачається, що станом як на 07.11.2025, так і на дату 17.11.2025 у відомостях про керівника ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» зазначено саме ОСОБА_1 .
Вказане свідчить про те, що на момент звернення арбітражного керуючого до суду та на момент розгляду відповідного клопотання судом першої інстанції відомості про зміну керівника боржника у встановленому законом порядку до Єдиного державного реєстру внесені не були.
За таких обставин, з урахуванням правового значення відомостей Єдиного державного реєстру як офіційного та публічного джерела інформації про органи управління юридичної особи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що саме ОСОБА_1 є керівником боржника у відносинах із третіми особами, у тому числі в межах процедури банкрутства.
Відтак, саме на нього покладаються обов`язки щодо взаємодії з розпорядником майна, надання документації, організації інвентаризації та вчинення інших дій, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, а також саме він є належним суб`єктом, щодо якого може бути застосовано припинення повноважень виконавчого органу відповідно до статті 40 цього Кодексу.
Разом з тим, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначає, що він фактично не є керівником боржника, оскільки звільнився з посади директора ще 15.09.2025 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, а тому на момент постановлення оскаржуваної ухвали не перебував у трудових відносинах із товариством і не здійснював управлінських функцій. Відтак, на його думку, суд помилково ідентифікував його як належного суб`єкта, щодо якого можуть застосовуватися заходи, передбачені ст. 40 КУзПБ. Скаржник зазначає, що після звільнення: ним було передано статутні документи, печатки та бухгалтерську документацію іншій особі (виконуючому обов`язки директора); він не має доступу до документів, печаток, електронних ресурсів підприємства; фактично позбавлений можливості виконати вимоги суду щодо передачі майна та документації.
ОСОБА_1 до суду першої інстанції надавав такі документи:
- наказ від 29.08.2025 про призначення заступника директора та надання права підпису документів ОСОБА_2 ;
- заява ОСОБА_1 від 01.09.2025 про звільнення його із посади директора ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» за власним бажанням;
- наказ від 01.09.2025 про призначення виконуючого обов`язки директора, в якому зазначено, що з 01.09.2025 ОСОБА_2 є виконуючим обов`язки директора ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА». У цьому наказі містяться додатки: акт прийому передачі печатки підприємства;
- наказ від 15.09.2025, яким наказано бухгалтеру ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» ОСОБА_3 здійснити розрахунки та провести виплати всіх сум, що підлягають виплаті при звільненні ОСОБА_1 . 
Колегія суддів зазначає, що надані ОСОБА_1 до суду першої інстанції вищеперераховані документи за своєю правовою природою є внутрішніми управлінськими актами юридичної особи, які регулюють трудові та організаційні відносини всередині підприємства.
Разом із тим, зазначені документи самі по собі не є належним та достатнім підтвердженням зміни правового статусу керівника юридичної особи у відносинах із третіми особами, оскільки такі зміни відповідно до вимог цивільного законодавства та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» набувають юридичного значення лише з моменту їх державної реєстрації.
Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів внесення до Єдиного державного реєстру змін щодо керівника ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» станом на момент звернення арбітражного керуючого з відповідним клопотанням та на момент його розгляду судом першої інстанції. Натомість, як вже встановлено, у цей період у Реєстрі керівником значився саме ОСОБА_1 .
Таким чином, незалежно від фактичного припинення трудових відносин, саме ОСОБА_1 залишався належним виконавчим органом боржника у розумінні публічних відносин, а відтак - суб`єктом обов`язків, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.
Крім того, матеріали справи не містять доказів припинення повноважень директора відповідно до норм Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20 дійшла висновку про те, що директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства. 
Отже, з урахуванням наведеного та встановлених обставин справи, колегія суддів доходить висновку, що припинення повноважень директора товариства не може відбуватися виключно шляхом подання заяви про звільнення чи видання внутрішніх наказів, оскільки такі дії охоплюють лише трудовий аспект правовідносин і не вирішують питання припинення повноважень особи як одноосібного виконавчого органу юридичної особи.
Законодавство пов`язує припинення повноважень директора із волевиявленням загальних зборів учасників товариства, до виключної компетенції яких належить як призначення, так і звільнення керівника, а також обов`язкове одночасне вирішення питання щодо подальшого управління товариством шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків. Відповідно, реалізація директором права на звільнення за власним бажанням передбачає вчинення ним активних дій щодо скликання загальних зборів та винесення на їх розгляд відповідного питання.
Водночас матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 ініціював скликання загальних зборів учасників товариства, забезпечив їх проведення або виніс на їх розгляд питання щодо припинення своїх повноважень і призначення нового керівника. Відсутній також протокол загальних зборів, який би підтверджував прийняття відповідного рішення.
Крім того, ОСОБА_1 також не скористався передбаченим законом правом на звернення до суду з вимогою про визнання трудових відносин припиненими.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, обґрунтовано виходячи з того, що на момент розгляду клопотання арбітражного керуючого саме Арнаут С.А. залишався керівником боржника у розумінні публічних правовідносин, оскільки відповідні зміни до Єдиного державного реєстру внесені не були. 
Доводи апелянта про припинення повноважень як директора з посиланням на внутрішні накази та заяву про звільнення не можуть повною мірою свідчити про належне припинення повноважень виконавчого органу юридичної особи без дотримання передбаченої законом процедури. 

Аргументи скаржника про відсутність доступу до документів, печаток та електронних ресурсів підприємства, а також про неможливість виконання покладених на нього обов`язків, колегія суддів оцінює критично, оскільки такі обставини не звільняють особу, яка значиться керівником у Єдиному державному реєстрі, від обов`язку забезпечити належну передачу управління підприємством та взаємодію з розпорядником майна, особливо в умовах відповідної процедури банкрутства.
Більше того, наявність актів приймання-передачі та наказів про делегування повноважень за відсутності відповідних змін у Єдиному державному реєстрі свідчить про те, що такі дії не були доведені до завершення у спосіб, який забезпечує їх юридичну визначеність та протиставність третім особам.
Крім того, в наказі № 1/130 від 01.09.2025 міститься посилання на акт передачі печатки, установчих та бухгалтерських документів від 01.09.2025 та акт передачі матеріальних цінностей від 01.09.2025. 
З аналізу акта передачі печатки, установчих та бухгалтерських документів від 01.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 нібито передав ОСОБА_2 статутні, бухгалтерські, первинні документи та печатку підприємства. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що сам по собі акт передачі печатки, установчих та бухгалтерських документів від 01.09.2025 не може розцінюватися як належний доказ припинення повноважень керівника боржника або вибуття відповідних документів і майна з його володіння у правовому розумінні. Передача документів та печатки особі, яка не набула статусу керівника у встановленому порядку, не може вважатися належною передачею управлінських функцій товариства.
Більше того, як вбачається з матеріалів справи, акт передачі матеріальних цінностей, на який міститься посилання у наказі, до суду не подано, що унеможливлює встановлення фактичного обсягу переданого майна, його складу та реальності здійснення такої передачі. За відсутності такого документа неможливо дійти висновку про вибуття активів із фактичного володіння керівника.
З огляду на це, апеляційний суд зазначає, що матеріальні цінності, які належать ТОВ «БК «Агробуд Україна», не вибули з володіння керівника товариства. Відтак, вони продовжують перебувати у фактичному розпорядженні та під контролем ОСОБА_1 , який несе обов`язок щодо їх належного збереження та відповідальність за можливу втрату чи пошкодження як керівник підприємства.
Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не свідчать про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із публічного правового статусу ОСОБА_1 щодо якого могли бути застосовані заходи, передбачені статтею 40 Кодексу України з процедур банкрутства.

Щодо суті клопотання про припинення повноважень керівника.
Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання арбітражного керуючого про припинення повноважень керівника, виходив із того, що під час здійснення процедури розпорядження майном встановлено наявність обставин, які свідчать про перешкоджання керівником боржника виконанню повноважень розпорядника майна.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком місцевого суду і зазначає таке.
Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції було зобов`язано розпорядника майна подати до суду звіт про виконану роботу у справі та про виконання вимог ухвали про відкриття провадження у справі.
Також, відповідно до приписів ч.3 ст.44 КУзПБ, розпорядник майна зобов`язаний, не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі про банкрутство провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість.
З метою здійснення визначених нормами Кодексу вимог та положення ухвали суду, в тому числі, для розгляду кредиторських вимог, складання реєстру вимог кредиторів, проведення інвентаризації майна боржника, аналізу його фінансового становища, арбітражний керуючий, розпорядник майна ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» Саутенко С.О. звернувся до керівника боржника Арнаут Сергій Анатолійовича з відповідними запитами: вих. № 01-34/1139 від 29.10.2025 щодо надання документів, які необхідні для проведення процедури розпорядженням майна (відправлення вручено 31.10.2025); вих. № 01-34/1137 від 29.10.2025 щодо дебіторської заборгованості, яка обліковуються на підприємстві та заходів, які здійснювались для стягнення дебіторської заборгованості підприємства (відправлення вручено 31.10.2025). Також, на адресу керівника ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» було направлено попередження органу управління боржника за вих. № 01-34/1142 від 29.10.2025, в якому зазначені дії, від яких слід утримуватися під час тривання процедури розпорядження майном боржника (відправлення вручено 31.10.2025).
Проте, протягом десяти робочих днів керівник ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА», ОСОБА_1 на запити розпорядника майна не відповів, запитувану інформацію та документацію не надав.
За змістом п.4 Розділу І Положення № 879 Про інвентаризацію активів та зобов`язань, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 р. за № 879, визначено, що проведення інвентаризації забезпечується власником (власниками) або уповноваженим органом (посадовою особою), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (далі - керівник підприємства), який створює необхідні умови для її проведення, визначає об`єкти, періодичність та строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов`язковим. У цих випадках визначені на підприємстві строки проведення інвентаризації не можуть перевищувати строків, визначених цим Положенням.
Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства. Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи (п.1 Р.ІІ Положення №879)
Матеріально відповідальні особи дають в інвентаризаційному описі розписки про те, що до початку інвентаризації всі прибуткові та видаткові документи на активи здані в бухгалтерію, що всі цінності, які надійшли під їх відповідальність, оприбутковані, а ті, що вибули, списані (п.6 Р.ІІ Положення №879).
Таким чином, саме на керівника підприємства або на уповноважену цим керівником особу, покладено обов`язок оформити розпорядчий документ (наказ) на підставі якого розпочинається інвентаризація на підприємстві.
З метою здійснення визначених нормами Кодексу вимог та положення ухвали суду щодо проведення інвентаризації майна підприємства, на адресу керівника ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» розпорядником майна також було направлено лист за вих. № 01-34/1141 від 29.10.2025 щодо проведення інвентаризації майна підприємства з проханням організувати та провести разом із арбітражним керуючим, розпорядником майна інвентаризацію майна боржника (відправлення вручено 31.10.2025).
Проте, як повідомив арбітражний керуючий, станом на дату подання клопотання про припинення повноважень керівника - 17.11.2025, від керівника боржника будь-якого повідомлення стосовно проведення інвентаризації не надходило. Дані обставини не дозволили своєчасно розпочати та провести інвентаризацію активів та зобов`язань ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» та, як наслідок, оформити результати інвентаризації.
На адресу керівника боржника розпорядником майна направлено повторний лист за вих. № 01-34/1302 від 10.12.2025 щодо проведення інвентаризації майна підприємства, однак зазначений лист 05.01.2026 повернувся на адресу відправника без вручення адресату.
Таким чином, керівником ТОВ «БК «Агробуд Україна» жодних дій щодо організації інвентаризації майна підприємства не здійснено, доступу до майна боржника для проведення його інвентаризації розпоряднику майна не надано. У зв`язку з чим, арбітражним керуючим, розпорядником майна ТОВ «БК «Агробуд Україна» інвентаризацію майна боржника проведено одноособово на підставі отриманої фінансової звітності станом на 31.12.2024, відповідей на запити та витягів з державних реєстрів.
За результатами інвентаризації арбітражним керуючим, розпорядником майна боржника складено відповідні інвентаризаційні акти та описи, які розпорядник майна 13.01.2026 надав суду для долучення до матеріалів справи № 922/3484/25 про банкрутство ТОВ «БК «Агробуд Україна», а саме: Наказ № 1 від 06.01.2026 про проведення інвентаризації майна боржника, Акт № 1 від 07.01.2026, Акт № 2 від 07.01.2026, Акт № 3 від 07.01.2026, Акт № 4 від 07.01.2026 року, Акт № 5 від 07.01.2026, Акт № 6 від 07.01.2026, Акт № 7 від 07.01.2026, Інвентаризаційний опис № 1 від 07.01.2026, Інвентаризаційний опис № 2 від 07.01.2026, Інвентаризаційний опис № 3 від 07.01.2026, Інвентаризаційний опис № 4 від 07.01.2026, Інвентаризаційний опис № 5 від 07.01.2026, Інвентаризаційний опис № 6 від 07.01.2026, Зведена відомість від 07.01.2026.
Розпорядником майна боржника, арбітражним керуючим Саутенко С.О. на адресу керівника ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» були також надіслані запит за вих. № 01-34/1140 від 29.10.2025 щодо передання документів, необхідних для проведення аналізу фінансового стану підприємства (відправлення вручено 31.10.2025). Проте жодної відповіді на вищезазначений лист на адресу арбітражного керуючого від керівництва боржника надано не було.
Не було повідомлено розпорядника майна і про результати розгляду заяв кредиторів з вимогами до Боржника.
Так, арбітражним керуючим на адресу керівника ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» направлені вимоги, щодо розгляду кредиторських вимог, а саме:
- вимога вих. 01-34/1143 від 29.10.2025, щодо розгляду кредиторських вимог ТОВ «НОВААГРО УКРАЇНА». Відповідно до даних в офіційного сайту АТ «Укрпошта» відправлення № 61166600098098 вручено за довіреністю 13.11.2025;
- вимога вих. 01-34/1205 від 06.11.2025, щодо розгляду кредиторських вимог ТОВ «Совта К». Відповідно до даних в офіційного сайту АТ «Укрпошта» дане відправлення № 6116600100530 з 07.11.2025 знаходиться у відділенні Укрпошти, керівником ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» не отримано;
- вимога вих. 01-34/1208 від 07.11.2025, щодо розгляду кредиторських вимог ТОВ «Совта+». Відповідно до даних в офіційного сайту АТ «Укрпошта» дане відправлення № 6116600100661 з 08.11.2025 знаходиться у відділенні Укрпошти, керівником ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» не отримано;
- вимога вих. 01-34/1209 від 07.11.2025, щодо розгляду кредиторських вимог ТОВ «Птахокомплекс «Нова». Відповідно до даних в офіційного сайту АТ «Укрпошта» дане відправлення № 6116600100670 з 08.11.2025 знаходиться у відділенні Укрпошти, керівником ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» не отримано.
Отже, боржник не надав своїх заперечень щодо заявлених вимог кредиторів ні розпоряднику майна, ні до суду.
Крім того, супровідним листом (вх. № 1863/26 від 22.01.2026) розпорядник майна надав до суду першої інстанції додаткові документи, що підтверджують бездіяльність керівника ТОВ «БК «Агробуд Україна» Арнаута С.А.
Із наданого розпорядником майна звернення головного бухгалтера ТОВ «БК «Агробуд Україна», ОСОБА_4 від 22.01.2026 вбачається, що з середини вересня 2025 року доступ до електронних кабінетів ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» втрачено через блокування кваліфікованих електронних підписів (КЕП), директор не надавав жодної інформації про рух коштів та документи. Через відсутність доступу до електронних кабінетів, головний бухгалтер не може подати звітність з ЄСВ, ПДФО, військового збору та ПДВ, оскільки паперові звіти контролюючим органом не приймаються. Податковим органом були заблоковані податкові накладні підприємства на загальну суму близько 1 000 000 грн, і через відсутність доступу до кабінету неможливо подати пояснення для їх розблокування. ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» має статус критично важливого для функціонування економіки (на підставі Розпорядження Харківської обласної військової адміністрації № 273В від 02.04.2025), але з вересня 2025 року підприємство не подає звіти до ХОВА, що може мати наслідком скасування статусу критично важливого підприємства та скасування бронювання працівників. У грудні 2025 року було унеможливлено проведення позапланової перевірки ГУ ДПС у Харківській області через відсутність керівництва та зв`язку з ним, про що контролюючим органом складено Акт №10619/20-40-07-01-05/41969222 від 23.12.2025. Після самоусунення керівника, починаючи з жовтня 2025 року, головний бухгалтер вимушена була взяти на себе оплату охорони, зв`язку та електроенергії, всі рахунки за охорону, зв`язок та електроенергію сплачуються нею самостійно.
Вищевикладене свідчить, що керівник ТОВ «БК «АГРОБУД УКРАЇНА» Арнаут Сергій Анатолійовича створює перешкоди діям розпорядника майна при здійсненні процедури розпорядження майном та допускає порушення законодавства, а саме:
- не надав жодної інформації та копій документів щодо підприємства, які були запитані розпорядником майна, чим порушив вимоги ухвали Господарського суду Харківської області від 20.10.2025 у справі № 922/3484/25, якою зобов`язано розпорядника майна надати звіт про проведену роботу в межах процедури розпорядження майном та докази на підтвердження проведеної розпорядником роботи та обставин, викладених у звіті.
- порушив ч. 2 ст. 12-1 Кодексу України з процедур банкрутства щодо зобов`язання не пізніше десяти робочих днів з дня отримання запиту надати арбітражному керуючому відповідну інформацію, у тому числі таку, що становить банківську таємницю, таємницю надавача платіжних послуг або емітента електронних грошей, крім таємної та/або службової інформації та копій документів, у яких міститься таємна та/або службова інформація, копії документів;
- не провів разом з розпорядником майна інвентаризацію майна товариства, не надав доступу до документації та майна підприємства для здійснення такої інвентаризації, яка передбачена ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.10.2025 у справі №922/3484/25 та нормами Кодексу України з процедур банкрутства;
- не надав жодної інформації та копій документів щодо підприємства, які були запитані розпорядником майна для підготовки аналізу фінансово-господарської діяльності, чим порушив нормами Кодексу України з процедур банкрутства;
- порушив абз. 7 ч. 7 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства щодо забезпечення безпосереднього доступу до інформації, що зберігається у базах даних, які використовуються посадовими особами боржника для ведення бухгалтерського, податкового та управлінського обліку, у зв`язку з чим арбітражний керуючий, розпорядник майна Саутенко С.О. самостійно розглядає заяви з кредиторськими вимогами, не маючи доступу до бухгалтерського обліку (без інформації, по контрагентам та вимогам щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян);
- порушив вимоги ч. 5 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства щодо надання результатів розгляду вимог кредиторів боржником. 
- не подає податкову та іншу звітність до контролюючих органів з вересня 2025 року, чим порушує норми Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та норм Податкового кодексу України, що перешкоджає підготовці розпорядником майна аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника та його становища на ринках.
Відповідно до приписів ч.2 ст.40 КУзПБ, у процедурі розпорядження майном за клопотанням розпорядника майна, сторін або інших учасників справи про банкрутство, що містить підтверджені відомості про перешкоджання виконавчим органом боржника виконанню повноважень розпорядника майна, невжиття заходів щодо забезпечення збереження майна боржника, а також про вчинення ними дій, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, господарський суд має право припинити повноваження виконавчого органу боржника та покласти виконання його обов`язків на розпорядника майна.
Про припинення повноважень виконавчого органу боржника та покладання його обов`язків на розпорядника майна господарський суд виносить ухвалу, яка є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.
З дня постановлення господарським судом ухвали про припинення повноважень виконавчого органу боржника відповідні посадові особи боржника, повноваження яких припинені ухвалою господарського суду, зобов`язані протягом трьох днів передати розпоряднику майна, а розпорядник майна - прийняти бухгалтерську та іншу документацію боржника, його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи боржника несуть відповідальність за збитки, завдані боржнику або кредиторам таким ухиленням (ч.3 ст.40 КУзПБ).
З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно вважав, що наявні у матеріалах справи обставини у своїй сукупності свідчать про системне перешкоджання керівником боржника виконанню повноважень розпорядника майна, що унеможливило належне здійснення процедури розпорядження майном та досягнення її цілей. 
Так, як встановлено судами, арбітражним керуючим було вжито всіх необхідних та передбачених законом заходів для отримання від керівника боржника документації, інформації про фінансово-господарську діяльність, організації інвентаризації майна та розгляду кредиторських вимог, однак такі вимоги залишені без реагування, попри їх належне направлення та вручення. 
Водночас бездіяльність керівника боржника призвела до неможливості проведення інвентаризації у встановлений законом строк, відсутності доступу до бухгалтерської та іншої документації, що, у свою чергу, унеможливило формування повного реєстру вимог кредиторів, проведення аналізу фінансового стану боржника та належний контроль за збереженням його майна. 
Крім того, як обґрунтовано враховано судом, керівником боржника не забезпечено подання обов`язкової податкової та фінансової звітності, що підтверджується відповідними доказами у справі, та що також свідчить про фактичне самоусунення від виконання функцій управління підприємством, створюючи додаткові ризики для прав та інтересів кредиторів. 
За таких обставин, враховуючи приписи ч. 2 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для припинення повноважень виконавчого органу боржника та покладення виконання його обов`язків на розпорядника майна як єдиного ефективного способу забезпечення належного здійснення процедури банкрутства та захисту інтересів кредиторів.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він не отримував жодних ухвал чи повідомлень суду раніше; дізнався про існування справи лише через застосунок «Дія» у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження; направлення кореспонденції здійснювалось за юридичною адресою підприємства, з яким він вже не пов`язаний; відсутність його контактних даних у поштових відправленнях унеможливила належне повідомлення.
Сам по собі факт направлення судової кореспонденції за юридичною адресою боржника не свідчить про порушення судом обов`язку щодо належного повідомлення учасників справи, оскільки саме така адреса є офіційною адресою юридичної особи, визначеною у Єдиному державному реєстрі, та використовується для здійснення офіційного листування з нею.
Як вже встановлено апеляційним судом, станом на момент розгляду клопотання розпорядника майна Арнаут С.А. значився керівником боржника у Єдиному державному реєстрі, а відтак саме він був належною особою для отримання кореспонденції, адресованої виконавчому органу товариства. Відповідно, направлення процесуальних документів за місцезнаходженням юридичної особи відповідає вимогам процесуального закону та презюмує їх належне вручення.
Посилання апелянта на те, що він фактично не пов`язаний із підприємством та не мав доступу до юридичної адреси, не можуть бути покладені в основу висновку про неналежне повідомлення, оскільки такі обставини є наслідком внутрішньої організації діяльності юридичної особи та не можуть впливати на права та обов`язки третіх осіб, які діють добросовісно, покладаючись на відомості Єдиного державного реєстру.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, арбітражним керуючим також направлялись численні запити та вимоги на адресу керівника боржника, частина з яких була вручена, а частина - залишена без отримання адресатом, що додатково свідчить про відсутність належної реакції з боку керівника на офіційну кореспонденцію.
За таких обставин, доводи апелянта про те, що він дізнався про існування справи лише з застосунку «Дія», не спростовують висновків суду першої інстанції щодо належного повідомлення та не свідчать про порушення судом процесуальних гарантій, які могли б бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Разом з тим, наведені обставини можуть бути враховані судом апеляційної інстанції виключно у контексті оцінки поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, однак не впливають на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції по суті вирішеного питання.
Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, надавши належну правову оцінку встановленим обставинам справи, дійшов обґрунтованого та законного висновку про наявність передбачених ч. 2 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства підстав для припинення повноважень керівника боржника та покладення виконання його обов`язків на розпорядника майна.
При цьому суд першої інстанції правильно визначив правовий статус ОСОБА_1 як керівника боржника на момент вирішення відповідного клопотання, обґрунтовано виходячи з відомостей Єдиного державного реєстру, які є офіційними та достовірними для третіх осіб, а також належним чином оцінив подані ним докази щодо нібито припинення повноважень, дійшовши висновку про їх недостатність для зміни такого статусу у публічних правовідносинах. 
Крім того, місцевим судом встановлено, що бездіяльність керівника боржника, яка проявилась у систематичному ненаданні документів, невжитті заходів щодо організації інвентаризації майна, відсутності взаємодії з розпорядником майна та невиконанні обов`язків, покладених на нього законом, об`єктивно унеможливила належне здійснення процедури розпорядження майном та створила загрозу порушення прав та інтересів кредиторів. 
За таких обставин, підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали не вбачається, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1 ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.03.2026 у справі № 922/3484/25 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повна постанова складена 01.06.2026.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.С. Хачатрян