ЄУН: 336/2382/26
Провадження №: 2-а/336/60/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Савеленко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Позовна заява обґрунтована тим, що 02.03.2026 інспектор УПП в Запорізькій області ДПП Кузьменко С.О. склав відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 6750045 за ч.1 ст.126 КУпАП про те, що ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказав, що 17.02.2026 поліцейський Кузьменко С.О. на в`їзді до м. Запоріжжя зупинив транспортний засіб, яким керував позивач та почав вимагати надати документи. На запитання позивача щодо підстав перевірки документів, поліцейський Кузьменко С.О. послався на постанови КМУ № 1455 від 29.12.2021 та № 1456 від 29.12.2021. Однак, не надав наказ коменданта щодо підтвердження своїх повноважень. Крім того вважає, що поліцейський розглянув справу за його відсутності, що є порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Посилаючись на викладені обставини, просив скасувати постанову серії ЕНА №6750045 від 02.03.2026, справу закрити, судові витрати покласти на відповідача.

Процесуальні дії у справі, позиції сторін. 
Ухвалою судді від 31.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
В порядку ст.162 КАС України, 07.04.2026 представником відповідача Департаменту патрульної поліції подано відзив на позовну заяву, у якому представник просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що працівник поліції, який склав відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6750045 від 02.03.2026 діяв в межах повноважень, визначених законом. Зупинка транспортного засобу мала місце в умовах воєнного стану під час проїзду блок-поста, тому у поліцейського було достатньо підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки документів, у тому числі посвідчення водія, страхового полісу та реєстраційного документу на транспортний засіб. Подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи 02.03.2026 було розглянуто вже після розгляду справи. Під час розгляду справи працівником УПП в Запорізькій області були дотримані норми чинного законодавства та винесено законну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.
Вивчивши обставини справи, враховуючи доводи сторін, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, суд дійшов до наступного.

Обставини встановлені судом.
Як вбачається зі змісту постанови серії ЕНА № 6750045 від 02.03.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.1 ст. 126 КУпАП, складеної відносно ОСОБА_1 , 17.02.2026 о 10 годині 00 хвилин в м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 1, водій ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в ньому, чим порушив вимоги п.2.4 а Правил дорожнього руху України. Дії кваліфіковано за ч.1 ст.126 КУпАП.
З відеозапису, долученого позивачем до позовної заяви вбачається, що на відеозаписі зафіксовані події, які мали місце 17.02.2026 за участю ОСОБА_1 та працівника поліції. На вказаному відеозаписі зафіксовано процес спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 , пояснення причини зупинки, порядок розгляду справи, розгляд заявлених позивачем клопотань. 
З долученого до відзиву відеозапису з боді камери поліцейського вбачається, що на вказаному відеозаписі зафіксовані події, які мали місце 17.02.2026 за участю ОСОБА_1 та працівників поліції, у тому числі й ОСОБА_2 . Події відбувались на блок посту, місцезнаходження якого відображено в оскаржуваній постанові. ОСОБА_1 , рухаючись через блок пост, був зупинений працівником поліції, який після зупинки надав вимогу ОСОБА_1 пред`явити документи, а саме посвідчення водія. При цьому працівник поліції пояснив, що на блок посту здійснюються фільтраційні заході на в`їзді у місто Запоріжжя. На прохання ОСОБА_1 повідомити підстави, на яких поліцейський вимагає надати документи, працівник поліції повідомив, що перевірка здійснюється на підставі відповідних постанов КМУ, норм Закону України «Про національну поліції України». В ході розмови ОСОБА_1 відмовлявся повідомити свої особисті дані, називався видуманими іменами, вимагав у працівників поліції надати посвідчення, що останні виконали. У подальшому поліцейський повідомив, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.4 а ПДР України у зв`язку з чим підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. На початку розгляду справи поліцейським були роз`яснені ОСОБА_1 його права (час відеозапису 11:11:57). В ході розгляду справи ОСОБА_1 заявляв письмові клопотання, у тому числі й щодо надання відеозапису з бодікамери поліцейського та про відкладення розгляду справи для залучення адвоката. Поліцейським було відмовлено у задоволенні клопотання про надання відеозапису на місці через відсутність на даному етапі розгляду справи такої технічної можливості (час відеозапису 11:23:28, 11:24:12). Клопотання про відкладення розгляду справи було задоволено поліцейським частково та поліцейський повідомив про відкладення розгляду справи, вручив ОСОБА_1 повідомлення про дату та місце розгляду справи (02.03.2026) (час відеозапису 13:02:46). З відеозапису, на якому відтворені події, які мали місце 02.03.2026 вбачається, що ОСОБА_1 , належним чином повідомлений під особистий підпис, за місцем розгляду справи у призначений час та місце не з`явився, у зв`язку з чим справу було розглянуто у його відсутність.
Судом досліджені письмові клопотання ОСОБА_1 від 17.02.2026 про відкладення розгляду справи з метою залучення адвоката, від 18.02.2026 на ім`я посадової особи ОСОБА_2 про надання відеозапису з бодікамери 470065, від 17.02.2026 про надання відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля 7757.
Факт повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи підтверджується письмовим повідомленням про запрошення до підрозділу поліції на 02.03.2026 о 09 годині 30 хвилин для розгляду справу про адміністративне правопорушення. У повідомленні вказано, що у разі неприбуття та відсутності клопотання про відкладення розгляду справи справа розглядатиметься відповідно до вимог ст.268 КУпАП. Вказане повідомлення вручено ОСОБА_1 під особистий підпис.
Згідно із заявою ОСОБА_1 від 02.03.2026, адресованою до УПП в Запорізькій області, останній просив про перенесення розгляду справи 02.03.2026 у зв`язку із хворобою. На заяві міститься відмітка рукописна про підписання заяви ЕЦП. До заяви додано документ за наслідком огляду ОСОБА_1 лікарем 02.03.2026, медичний висновок № 1111-КАН2-6ТНР-8КТЗ від 02.03.2026, протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, роздрукований лист формату А4, на якому вказано: «Лист для поліцейському Кузьменко С.О.» Оксана Чернявська 2 березня 2026,08:02:35», вкладення «20260302075119.pdf.asice.zip». 
05.03.2026 ОСОБА_1 звернувся до начальника УПП в Запорізькій області з письмовою заявою про надання копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.
19.03.2026 заступником начальника Управління патрульної поліції в Запорізькій області Владиславом ЧЕРНОУСОВИМ надано письмову відповідь ОСОБА_1 про те, що клопотання, надіслане ним було зареєстровано та розглянуто вже після розгляду справи, призначеної на 02.03.2026.

Нормативне обґрунтування.
Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі "Лутц проти Німеччини", "Отцюрк проти Німеччини", "Девеєр проти Бельгії", "Адольф проти Австрії" та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 72 ч.2 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353 (далі Закон № 3353), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).
Правила дорожнього руху відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.
Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Відповідно п.2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком “Діти”; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України “Про автомобільний транспорт”, “Про дорожній рух” та “Про перевезення небезпечних вантажів” (далі - спеціальні правила); ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”; д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака “Водій з інвалідністю” - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).
Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Норма ст.126 КУпАП є імперативною, та встановлює відповідальність за відсутність при собі або не пред`явлення для перевірки відповідних документів, а відтак, є самостійним складом адміністративного правопорушення.
Аналогічний висновок суду міститься у постанові Шостого Апеляційного адміністративного суду у праві № 753/9930/24 від 11 грудня 2024 року.
Відповідно ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 цього Кодексу.
Перелік підстав за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб передбачено у ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до п. 1, 7 якої такою підставою є: порушення водієм Правил дорожнього руху; прийняття уповноваженим органом державної влади рішення про обмеження чи заборону руху.
Частиною 3 наведеної статті встановлено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Частиною 4 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено та діє на даний час.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 8 цього Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, перевіряти у порядку, визначеному КМ України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455 (далі Порядок №1455) визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.
Згідно з п.2, 3 Порядку №1455 правовою основою встановлення та здійснення заходів особливого режиму є Конституція України, Закон України «Про правовий режим воєнного стану, указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях».
Під терміном блокпост мається на увазі посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану;
Згідно п. 10 Порядку №1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду включають перевірку на блокпостах: документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо).
Відповідно до пп.1 п.20 Порядку №1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.
Пунктом 3 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1456 (далі Порядок №1456), передбачено, що правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони У країни "Про основи національного спротиву", "Про правовий режим воєнного стану", "Про оборону України", Про національну безпеку України", "Про Національну поліцію", "Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України, указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України", та інші нормативно-правові акти.
Згідно з п. 5 Порядку № 1456 право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.
Відповідно до п.10 Порядку №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Вищезазначені вимоги нормативно-правових актів не ставлять в залежність пред`явлення документів, що посвідчують право керування транспортним засобом обов`язкову наявність задокументованого належними і допустимими доказами факту порушення ПДР України.
Аналізуючи наведені норми законодавства вбачається, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п.2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Аналогічного змісту правову позицію викладено у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема у справі №127/19283/17 від 25 вересня 2019 року, у справі №522/2280/16-а від 21 листопада 2019 року, у справі №711/4707/17 від 19 червня 2019 року.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу. 

Висновки суду.
Як встановлено з матеріалів справи, причиною зупинки 17.02.2026 транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 був рух його автомобіля через блок-пост.
Доводи позивача про те, що відсутні законні підстави для його зупинки 17.02.2026 спростовуються матеріалами справи, а саме відеозаписами, долученими позивачем до позовної заяви та представником відповідача до відзиву на позовну заяву, з яких вбачається, що зупинка відбулась саме на блок-посту під час дії воєнного стану, та поліцейський мав достатньо підстав для здійснення перевірки документів водія.
З наданого відеозапису вбачається, що позивач не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія, відмовлявся повідомити особисті дані, надати документ, що посвідчує його особистість з фотокарткою, поводив себе зухвало, називався видуманими іменами. 
Натомість з досліджених відеозаписів не вбачається порушення з боку поліцейського процедури розгляду справи, оскільки працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_1 його права, суть порушення, розглянуті заявлені позивачем письмові клопотання, за клопотанням ОСОБА_1 відкладено розгляд справи для надання останньому можливості залучити адвоката.
Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що справу розглянуто 02.03.2026 без його участі, оскільки з долучених позивачем письмових доказів до позовної заяви не вбачається, що документи про перебування ОСОБА_1 на лікарняному та клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою були направлені до УПП в Запорізькій області завчасно, оскільки відсутня інформація про час відправлення електронного листа.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає про отримання даного клопотання та його розгляд вже після розгляду справи.
З долученого представником відповідача відеозапису за 02.03.2026 вбачається, що працівником поліції було уточнено в УПП в Запорізькій області явку Чернявського С.В. та надходження від нього клопотань до канцелярії УПП в Запорізькій області (09:42:29, 09:44:11). Після підтвердження факту неявки ОСОБА_1 (або його захисника) за місцем розгляду справи та відсутності клопотань, інспектором 1 взводу 3 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області Кузьменко С.О. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.
Суд звертає увагу, що після заявленого клопотання про відкладення розгляду справи 17.02.2026 ОСОБА_1 мав достатньо часу для залучення захисника, про що виявив намір 17.02.2026 та формування відповідної правової позиції відносно інкримінованого йому правопорушення до моменту розгляду справи. Крім того, як зазначено в інформації за фактом огляду сімейного лікаря датою початку захворювання ОСОБА_1 є 01.03.2026, тобто ОСОБА_1 мав можливість повідомити УУ в Запорізькій області завчасно до розгляду справи.
Таким чином, судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства. Під час складання цієї постанови права ОСОБА_1 та процедура розгляду справи порушені не були.
Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що прийнята постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6750045 від 02.03.2026, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст. ст. 9, 72, 73, 75, 77, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.А. Савеленко 

05.05.26