ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року	справа № 380/18879/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КІОС" до Волинської митниці про визнання протиправною та скасувати картку відмови, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "КІОС" (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі - відповідач), в якому просить:
визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001098, виданої 24.04.2025 головним державним інспектором митного посту Луцьк Волинської області Рац Катериною Василівною.
Ухвалою від 19.09.2025 відкрите провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 25 листопада 2024 року між ТОВ «КІОС» та Kaltenecker Vitus Karlheinz Johann (Karl Marx Ring 30, 81735 Munchen, Germany ) було укладено контракт №32-ЕК/24 купівлі продажу (надалі- Контракт). Відповідно до умов контракту ТОВ «КІОС» (надалі –Позивач) зобов`язалось постачати Kaltenecker Vitus Karlheinz Johann гранули рослинного походження, деревну стружку. Відповідно до інвойсу №32-ЕК/24-10 від 21.03.2025 Позивачем було відвантажено товар, а саме «Гранули рослинного походження в біг-бег» в кількості 22 тон. 
Уповноважена особа декларанта ОСОБА_1 (надалі - уповноважена особа декларанта) 21 березня 2025 року належним чином заповнила і подала у передбачений законом спосіб митну декларацію 25UA205140017998U6 та додала відповідні документи. В графі 33 митної декларації був зазначений код товару 140 49 000 00 0 (код згідно УКТ ЗЕД). 
24 березня 2025року по митній декларації 25UA205140017998U6 (автомобільний транспорт НОМЕР_1 ) було здійснено частковий огляд товару, транспортного засобу, про що було складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, при цьому підставою для огляду (переогляду) в акті зазначено «генерування СУР». Також було відібрано зразки для лабораторних досліджень з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.
23 квітня 2025 року Львівським управлінням експертиз та досліджень спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень держмитслужби зроблено висновок №1420003400-0305.У висновку лабораторії зазначено, що результати дослідження проби за визначеними показниками не суперечать опису товару №1, наведеному в гр.31 МД (ЕК10АА) від 21.03.2025 25UA205140017998U6, в частині Гранули… рослинного походження..». 24 квітня 2025 року в особистому кабінеті Єдиного державного інформаційного веб порталу «Єдине вікно для міжнародної торгівлі» Позивач отримав картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001098, згідно з якою Головний державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці Рац Катерина Василівна прийняла рішення про відмову у митному оформлені (виписку) товарів. Причиною такого рішення Головний державний інспектор зазначила наступне: «…невідповідність опису графи 31МД висновку СЛПЕД Держмитслужби №1420003400-0305 від 23.04.2025, що суперечить вимогам ПКМУ №450 від 21.05.2012р, ст.257 МКУ, НМФУ №651 від 30.05.2012р.».
Позивач вважає спірну картку протиправною та просить суд задовольнити позов.
Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що для митного контролю та оформлення товарів декларантом ТОВ «КІОС» подано митну декларацію типу АА №25UA205140017998U6 від 21.03.2025 на товар: «Гранули паливні рослинного походження зі стебел ріпаку , використовуються як паливо для котлів, виготовлені без додаткових інгредієнтів шляхом подрібнення, сушки та пресування: відсоток зольності: 3%;- волога - 8,7%.Країна походження - Україна(UA).23 мішки типу Біг-Бег». Оцінюваний товар було заявлено в режимі «експорт» (гр. 1) за кодом 1404 90 00 00 згідно з УКТ ЗЕД (гр. 33). 
24.03.2025 на підставі вмотивованого письмового рішення керівника митного органу головним державним інспектором Волинської митниці у присутності декларанта ТОВ «КІОС» було відібрано зразки спірного товару, про що складено Акт про взяття проб (зразків) товарів від 24.03.2025. 
За результатами проведених митних формальностей Волинською митницею з врахуванням висновку Львівського управління експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби від 23.04.2025 №1420003400 0305 виявлено невідповідність опису товару в графі 31 митної декларації від 21.03.2025 №25UA205140017998U6 висновкам проведеного експертом дослідження. 24.04.2025 Волинської митницею було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001098.
Стверджує: «…вважаємо, що відповідач відмовляючи у митному оформленні діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. При цьому, звертаємо увагу суду, що 26.04.2025 декларантом ТОВ «КІОС» оцінюваний товар задекларовано у митному режимі експорт за МД №25UA205140026114U3, де у графі 31 зазначено опис товару у відповідності до висновку СЛЕД Держмитслужби №1420003400-0305 від 23.04.2025. Того самого дня після проведення усіх митних формальностей Волинською митницею здійснено митне оформлення товару за цією МД. Разом з тим, вважаємо, що позивачем був обраний неефективний спосіб захисту, оскільки скасування картки відмови не призведене до відновлення порушених прав позивача через те, що оспорювана картка відмови як індивідуальний акт вичерпала свою дію після митного оформлення товару позивачем в режимі «експорт» за митною декларацією від 26.04.2025 №25UA205140026114U3 та набуття товаром статусу іноземного, адже відповідно до ч. 1 ст. 84 МК України товари, поміщені у митний режим експорту, втрачають статус українських товарів з моменту їх фактичного вивезення за межі території України Таким чином, картка відмови №UA205140/2025/001098 від 24.04.2025, окрім зазначених в ній обставин, не має безпосереднього впливу на подальші та інші суб`єктивні права та обов`язки позивача. Скасування спірного рішення не буде відповідати критеріям ефективності, оскільки таке судове рішення не захистить/не відновить порушене/оспорюване право/інтерес позивача; таке судове рішення створить передумови для іншого судового процесу; таке судове рішення неможливо виконати по суті…».
Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.
Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне. 
25 листопада 2024 року між ТОВ «КІОС» та Kaltenecker Vitus Karlheinz Johann (Karl Marx Ring 30, 81735 Munchen, Germany ) укладений контракт №32-ЕК/24 купівлі продажу. 
Відповідно до умов контракту ТОВ «КІОС» зобов`язалось постачати Kaltenecker Vitus Karlheinz Johann гранули рослинного походження, деревну стружку. 
Відповідно до інвойсу №32-ЕК/24-10 від 21.03.2025року Позивачем відвантажений товар, а саме: «Гранули рослинного походження в біг-бег» в кількості 22тон. Товар по зазначеному інвойсу постачався на умовах FCA Волинська обл., м.Луцьк, вул.Промислова, будинок № 1/14 відповідно до умов Incoterms 2010.
Уповноважена особа декларанта ОСОБА_1 (надалі - уповноважена особа декларанта) 21 березня 2025 року належним чином заповнила і подала у передбачений законом спосіб митну декларацію 25UA205140017998U6 та додала відповідні документи. В графі 33 митної декларації був зазначений код товару 140 49 000 00 0 (код згідно УКТ ЗЕД).
За наслідками опрацювання наданих документів Волинська митниця надіслала декларанту електронне повідомлення наступного змісту: «У зв`язку із формуванням форм митного контролю СУР 202 1,905-3,911-1 прошу пред`явити товар та ТЗ для проведення митного огляду ТА ВІДБОРУ ЗРАЗКІВ ТОВАРУ ДЛЯ ДОСЛІДЖЕННЯ У МИТНІЙ ЛАБОРАТОРІЇ у ЗМК м/п "Луцьк" за адресою Луцький р-н , с. Струмівка , вул Рівненська ,4. Головний державний інспектор м/п "Луцьк" Волинської митниці Рац К.В.».
24 березня 2025року по митній декларації 25UA205140017998U6 (автомобільний транспорт НОМЕР_2 НОМЕР_3 ) було здійснено частковий огляд товару, транспортного засобу, про що було складено акт про проведення огляду(переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, при цьому підставою для огляду (переогляду) в акті зазначено «генерування СУР». Також було відібрано зразки для лабораторних досліджень з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД (код митної процедури 9053) та ідентифікації товару, про що було складено акт про взяття проб (зразків) товарів головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ОСОБА_2 .
23 квітня 2025 року Львівським управлінням експертиз та досліджень спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень держмитслужби зроблено висновок №1420003400-0305.
У висновку лабораторії зазначено: «… Досліджена проба має вигляд спресованих, циліндричних, різних за довжиною гранул з рослинної сировини (частини стебла, листя) світло-коричневого кольору із запахом, характерним для висушеної рослинної сировини, без стороннього запаху. Визначена масова частка вологи становить 9,87 мас. %, масова частка золи – 4,11 мас. %, визначена масова частка ліпідної частини проби (жиру та екстрактивних речовин) становить 1,56 мас.%. Крохмалю, відновлюючих цукрів, білкових речовин, насіння ріпаку та сторонніх включень (каміння, металеві домішки) у складі проби не виявлено. Результати дослідження проби за визначеними показниками не суперечать опису товару №1, наведеному в гр.31 МД (ЕК10АА) від 21.03.2025 №25UA205140017998U6, в частині «Гранули… рослинного походження..»…».
За результатами проведених митних формальностей Волинською митницею з врахуванням висновку Львівського управління експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби від 23.04.2025 №1420003400 0305 виявлено невідповідність опису товару в графі 31 митної декларації від 21.03.2025 №25UA205140017998U6 висновкам проведеного експертом дослідження.
На виконання вимог митного органу Товариством з обмеженою відповідальністю “КІОС” було подано нову митну декларацію №25UA205140026114U3 та 26.04.2025 за якою товар був оформлений Волинською митницею в режимі експорту.
Не погоджуючись із рішенням про відмову у прийнятті митної декларації у вигляді картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 21.03.2025 №25UA205140017998U6, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку позиціям сторін у цій справі, суд застосовує наступні правові норми.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Митний кодекс України (далі – МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з частиною першою статті. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Частиною 7 статті 257 МК України встановлено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. 
Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 320 МК України, форми та обсяги митного контролю обираються:
1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або
2) автоматизованою системою управління ризиками.
Не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими державними органами, у тому числі правоохоронними органами, а також участь їх посадових та службових осіб у здійсненні митного контролю.
Якщо автоматизованою системою управління ризиками або посадовою особою митного органу за результатами застосування системи управління ризиками не визначено необхідності проведення митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митне оформлення та випуск цих товарів, транспортних засобів здійснюється без проведення їх митного огляду.
Форми та обсяги митного контролю, визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті, є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускається.
Визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті форми та обсяги митного контролю можуть бути змінені або скасовані у випадках та в порядку, що визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до частин 1, 3, 4, пункту 1 частини 6 статті 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом. У разі вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення за межі митної території України митний контроль розпочинається з моменту пред`явлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення для митного оформлення та їх декларування в установленому цим Кодексом порядку. Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму. Митний контроль закінчується у разі вивезення за межі митної території України після здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та перетинання ними митного кордону України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Відповідно до частини другої статті 361 МК України, митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 затверджено Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю (далі – Порядок №684).
Положеннями розділу VI Порядку №684 передбачено, що за результатами аналізу та оцінки ризиків у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України АСУР (шляхом здійснення автоматизованого контролю із застосуванням СУР) та/або посадові особи митних органів на підставі результатів застосування СУР (шляхом здійснення комбінованого та/або неавтоматизованого контролю із застосуванням СУР) обирають форми та обсяги митного контролю/
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 затверджено Порядок заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа (далі – Порядок №651).
Відповідно до норм абзацу «Графа 31» Розділу ІІ Порядку №651 «Заповнення граф митних декларацій», в окремих графах 31 МД зазначаються відомості про:
товари, обсяги яких визначені в різних ліцензіях або інших документах (що встановлюють кількість товарів), виданих державними органами відповідно до законодавчих актів для митного оформлення цих товарів;
товари, обсяги яких відображено в різних позиціях відповідної ліцензії або документа у разі, якщо ліцензію або документ видано на декілька товарів, у тому числі з однаковим кодом згідно з УКТЗЕД;
товари, обсяги яких відображено в різних дозволах на переробку товарів за межами митної території України;
природний газ, ввезений на митну територію України трубопровідним транспортом для зберігання в газосховищах за різними МД, при вивезенні за її межі після такого зберігання;
складові комплектних об`єктів, зазначені в різних позиціях контрольного списку;
товари, переміщені стаціонарними засобами транспортування за різними актами приймання-передавання;
товари з однаковим кодом згідно з УКТЗЕД, які мають різні країну походження, ознаки та характеристики, що впливають на застосування ставок вивізного мита;
товари, які входять до партії, що відповідно до статті 267 Митного кодексу України декларується за одним класифікаційним кодом згідно з УКТЗЕД в межах товарної позиції, та до яких застосовуються передбачені законом заходи нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;
товари, які декларувались за різними тимчасовими, спрощеними чи періодичними МД, оформленими одним митним органом в межах одного зовнішньоекономічного договору й одного митного режиму, на які згідно з частиною п`ятою статті 261 Митного кодексу України подається одна додаткова декларація.
Кожен вид відомостей, позначених арабськими цифрами, починається з нового рядка із зазначенням порядкового номера.
Під номером 1 зазначаються найменування та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар (фізичні характеристики товару в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТЗЕД та застосування ставок податків, у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення): наприклад, комплектність або завершеність (зібраний/незібраний), кількісний та якісний склад (матеріал, речовина, суміш, сполука тощо), основні властивості товару (призначення, розмір, розфасування, пакування тощо).
З матеріалів справи встановлено, що при проходженні митного оформлення товару відповідно до інвойсу №32-ЕК/24 10 від 21.03.2025 контролюючим органом відібрані зразки для лабораторного дослідження та за наслідками проведеної експертизи встановлено, що заявлені характеристики товару у митній декларації не відповідають характеристикам, встановленим згідно із висновками Львівського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.
Суд зазначає, що порядок проведення експертизи митними органами визначено у главі 50 МК України.
Зокрема, відповідно до частин 1, 2, 5, 7, 8 статті 356 МК України, взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення, а також під час прийняття рішень щодо зобов`язуючої інформації з метою встановлення характеристик, визначальних для:
1) класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД;
2) перевірки задекларованої митної вартості товарів;
3) встановлення країни походження товарів;
4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин;
5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність.
Взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника.
При вивезенні товарів з митної території України взяття проб (зразків) товарів може здійснюватися тільки в митному органі відправлення. При цьому проби (зразки) можуть братися до завантаження товарів у транспортний засіб, за умови забезпечення надійної ідентифікації всіх товарів, призначених для завантаження.
Декларанти мають право бути присутніми під час взяття проб (зразків) товарів посадовими особами митного органу та інших державних органів.
Згідно з частинами 1, 2, 8, 9 статті 357 МК України, взяті проби (зразки) товарів під митним забезпеченням разом з актом про їх взяття у строк, що не перевищує трьох календарних днів після їх взяття, надсилаються поштою або доставляються посадовою особою митного органу до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або до іншої експертної установи (організації) для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи). Проби (зразки) товарів, що швидко псуються або мають обмежений строк зберігання, доставляються для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи) не пізніше наступного дня після їх взяття.
Дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.
За результатами проведених досліджень (аналізів, експертиз) експерт готує висновок за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У висновку про результати дослідження (аналізу, експертизи) зазначаються:
1) місце і дата проведення дослідження (аналізу, експертизи);
2) ким і на підставі якого документа проводилося дослідження (аналіз, експертиза);
3) запитання, поставлені перед експертом;
4) об`єкти дослідження (аналізу, експертизи);
5) матеріали і документи, надані експерту;
6) зміст та результати дослідження (аналізу, експертизи) із зазначенням методів їх проведення;
7) оцінка результатів дослідження (аналізу, експертизи), висновки та їх обґрунтування.
Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої, частини п`ятої статті 255 МК України, митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.
Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі, зокрема, проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до заявленого митного режиму за тимчасовою митною декларацією згідно з цим Кодексом.
Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.
Згідно із частинами першою та другою статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Згідно з п.п. 8.1., 8.2. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року № 631 (далі – Порядок №631), у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, встановленого ст. 255 МК України для завершення митного оформлення, посадовою особою органу доходів і зборів, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Із оскарженої картки відмови слідує, що Волинською митницею було встановлено невідповідність найменування товару, зазначеного у митних деклараціях, зокрема, його якісних характеристик, таких як масова частка вологи та масова частка золи. 
Суд зауважує, що оскільки позивачем при декларуванні вказаної партії товару були особисто внесені відповідні відомості до митних декларацій в графі 31, відповідно, такі були складовою торговельного опису товару, який повинен дати змогу митному органу його ідентифікувати та класифікувати. 
Таким чином, посадовими особами Волинської митниці було визначено перелік вимог до експертної установи з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД, а саме: провести ідентифікацію товару, встановити відповідність відомостей, зазначених у графі 31 МД, фактично встановленим даним з результатами проведених досліджень, встановити наявність часток насіння ріпак масову частку вологи та летких речовин, масову частку жиру, та направлено зразки оформлюваного товару на експертизу, яка встановила невідповідність найменування товару, зазначеного в графі 31 митної декларації. 
Відтак виявлені Волинською митницею помилки в оформленні митних деклараціях, не були надміру формальними, оскільки відповідні характеристики товару входили до його найменування, яке особисто позивачем вказано у графі 31 митної декларації. Водночас, невідповідність вказаних відомостей згідно з висновками експертизи вказує на недоліки в оформленні митної декларації, що може ускладнити точне встановлення виду і характеристик товару, який подається до митного оформлення. 
З цих підстав суд відхиляє доводи позивача про те, що зазначені різниці в показниках вологості та зольності є мінімальними та не мають визначального значення для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики. При цьому, позивач не заперечує та не спростовує вказані недоліки, а лише наполягає на відсутності в нього обов`язку вказувати до опису товару такі дані, посилаючись на відсутність їх в переліку відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій на підставі частини сьомої статті 257 МК України. 
Водночас не заперечуючи такі доводи позивача суд зважає на те, що ним самостійно внесено до опису товару вказані відомості, а тому митний орган зобов`язаний був їх перевірити відповідно до наданих йому повноважень. Суд зауважує, що в подальшому позивач знову самостійно при оформленні нової декларації в графі 31 в загальному описі товару також вказав ці дані щодо показників вологості та зольності, виправивши їх у відповідності до висновку експерта.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи кожний конкретний спір на підставі всіх установлених обставин, суд повинен установити, на захист якого права подано відповідний позов, чи порушене, не визнане або оспорюване таке право відповідачем (відповідачами), а також з`ясувати, чи призведе задоволення заявлених вимог до реального та ефективного поновлення порушеного права, та залежно від з`ясованого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28 листопада 2018 року у справі №607/6092/18, від 05 червня 2019 року у справі №607/6865/18, від 11 червня 2019 року у справі №917/1338/18, визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
У постанові від 26 липня 2022 року у справі №826/6664/17 Верховним Судом зроблено висновок, що під ефективним поновленням слід розуміти реальний позитивний вплив судового рішення про задоволення позову на виявлену під час судового розгляду обставину порушення/невизнання/оспорювання або запобігання виникненню спору щодо права, на захист якого був поданий позов. Водночас відмова в позові з підстав обрання неефективного способу захисту може мати місце тоді, коли в судовому процесі відсутній будь-який сенс у розрізі питання щодо реальної можливості захисту прав позивача в обраний ним спосіб.
Суд зазначає, що оскаржуване рішення про відмову у митному оформленні випуску товарів у вигляді картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є актом індивідуальної дії, не має нормативного характеру та безпосереднього впливу на подальші та інші суб`єктивні права та обов`язки позивача і фактично вичерпав свою дію фактом його виконання, а отже при пред`явленні позивачем повного пакету належно оформлених документів для проведення процедури митного оформлення товару, оскаржуване рішення жодним чином не створило перешкод для його завершення за наявності на це законних підстав. 
Як встановлено судом позивач повторно подав товар до митного оформлення і товар був оформлений в режимі експорту за митною декларацією №25UA205140026114U3. При цьому доказів понесення будь-яких додаткових витрат чи збитків внаслідок ухвалення оспорюваних карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивачем не наведено, а судом не встановлено. 
За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 2 КАС України.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
За правилами ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір позивачу не відшкодовується.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Морська Галина Михайлівна