Номер провадження 2/754/341/26
Справа №754/17592/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

02 червня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді - Сенюти В.О.,
секретаря судового засідання - Каба А.В.,
за участю:
представника позивача - Таран В.А.
представника відповідачки - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.08.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір № 2600512804-105445, за умовами якого, відповідачці було перераховано грошові кошти у розмірі 3500,00 грн., терміном користування 20 діб, відсотки 1,95 % за кожен день користування кредитом. 21.12.2021 було укладено договір №21-12/21 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердект Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2600512804-105445. В подальшому, 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/1 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2600512804-105445. Також, 28.08.2025 було укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 2600512804-105445. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №2600512804-105445. 
18.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5187344, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 12000,00 грн, строком на 30 днів, під процентну ставку 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та комісією за надання кредиту у розмірі 840,00 грн. одноразово. В подальшому, 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладеного договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 5187344 від 18.04.2021. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Також, 28.08.2025 було укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 5187344. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №5187344.
15.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 102120968, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 7600,00 грн, строком на 30 днів, під процентну ставку 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. В подальшому, 17.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладеного договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 102120968 від 15.05.2021. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Також, 28.08.2025 було укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 102120968. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №102120968.
18.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство з повернення кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №75222198, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 6021,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними. ТОВ «1 Безпечне агенство з повернення кредитів» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит. В свою чергу відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. В подальшому, 27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне агенство з повернення кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладеного договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство з повернення кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 75222198 від 18.06.2021. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Також, 28.08.2025 було укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 75222198. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №75222198.
26.08.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 555152819889, за яким, товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит в сумі 3000,00 грн. строком на 30 днів із сплатою відсотків відповідно до умов договору. 18.12.2023 було укладено договір № 18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555152819889. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 555152819889. Позикодавці зі своєї сторони належним чином виконали свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти. Строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути із відповідачки у судовому порядку суми вказаної заборгованості, сплачений позивачем судовий збір та витрати понесені позивачем на правову допомогу. У зв`язку вище викладеним позивач звертається до суду з даним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21.10.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01.08.2025 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27.01.2026 клопотання представника позивача - Чебанова О.О. про витребування доказів задоволено та витребувано заявленні у клопотанні докази.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18.03.2026, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло З.Я. заперечуючи обставини, що викладені у позовній заяві, подала відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між сторонами кредитного договору умовами, якими визначено вартість кредиту і строк кредитування, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Також, представник зазначає, що у матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують факт видачі кредитних коштів на банківський рахунок відповідачки. Також, не доведено відступлення права грошової вимоги. У матеріалах справи відсутні належні докази відступлення права грошової вимоги за вищевказаними договорами на кожному етапі такої передачі, оскільки, багато додатків до Договорів факторингу не заповнені, не підписані належним чином, є пустими бланками, без дати їх складення, які з легкістю можна надрукувати самостійно, не заповненні в них і відповідні графи з відповідними даними та не містять жодної інформації щодо істотних умов договору. На підставі викладеного, позивач не довів порушення його прав з боку відповідачки, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості відсутні.
Представник ТОВ «Факторинг Партнерс» подала відповідь відзив, відповідно до якої вказує, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Зокрема, представник зазначає, що відповідачкою не надано суду доказів, що під час укладення спірного договору вона не була ознайомлена з усіма його умовами, передбаченими законом, або діяла на умовах зазначених як вкрай невигідних для себе. Отже, нею було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. При цьому, зазначає, що відповідачка тривалий час частково сплачувала заборгованість по кредитах, що свідчить про визнання кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Також, відповідачкою не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку відповідно до погоджених та чинних умов договору. Таким чином, відповідачкою не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Також, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід прав вимоги кредитними договорами, укладеними з відповідачкою.
Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло З.Я. надала додаткові пояснення, де вказує, що надані позивачем документи лише констатують наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір. З урахуванням того, що надані позивачем розрахунки суми боргу за кредитними договорами не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачкою і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, вважає, що позивачем не доведено наявності у відповідачки заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках. На підстав ічого просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник ТОВ «Факторинг Партнерс» подала додаткові пояснення, в яких зазначає, що заперечення відповідачем факту законності умов договору є недоречними, оскільки відповідачка частково сплачувала заборгованість по кредитам, що свідчить про визнання факту укладення договору та ознайомлення з його умовами. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка сплачувала відсотки за користування кредитом та продовжувала строк кредитування, а надалі - строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявною заборгованістю. 
Представник позивача в судовому засіданні подану позовну заяву підтримав, просив задовольнити з викладених підстав.
Представник відповідачки проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Вислухавши вступне слово представників сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 07.08.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 , укладено договір № 2600512804-105445, за умовами якого відповідачці було перераховано грошові кошти у розмірі 3500,00 грн.
Згідно п.п. 2.3. договору позики, дата видачі кредиту 07.08.2021, дата повернення кредиту 27.08.2021 (включно), термін користування кредитом 20 діб.
Відповідно до п.п. 2.5. договору позики, за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до цього договору). Умовами договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. договору, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитом.
07.08.2021 ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» перерахувало грошові кошти в сумі 3500,00 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , яка визначена в договорі, що підтверджується отриманою інформацією на запит суду.
18.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №5187344 відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 12000,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними.
Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору кредит надається строком на 30 днів з 18.04.2021 до 18.05.2021.
Згідно п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 3168,00 грн., та нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 4.2 договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування, має право нарахувати проценти за стандартною ставкою передбачено п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.
Перерахування грошових коштів відповідачці за вказаним договором підтверджується отриманою інформацією на запит суду (а.с.18).
15.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №5187344 відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 7600,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними.
Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору кредит надається строком на 30 днів з 15.05.2021 до 14.06.2021.
Згідно п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 2280,00 грн., та нараховуються за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 4.2 Договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування, має право нарахувати проценти за стандартною ставкою передбачено п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.
Перерахування грошових коштів відповідачці за вказаним договором підтверджується отриманою інформацією на запит суду (а.с.18).
18.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних коедитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75222198.
Вказаний договір підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням її персональних даних та шляхом введення одноразового ідентифікатора Rx1uK6WLAA.
Згідно з п. 1 договору за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Пунктом 2 договору встановлено суму позики - 6021,00 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова)/день - 1,99 %, дата надання позики - 18.06.2021, дата повернення позики - 18.07.2021, знижена процентна ставка/день - 0,80%.
26.08.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 на підставі Заявки на пролонгацію від 26.08.2021 до договору позики 555152819889 від 28.07.2021, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений Договір позики № 555152819889001, відповідно до якого сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язання позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором № 555152819889 в сумі 3000.00 грн. на новий строк 30 днів під проценти, вказані в п. 1.1.1. Договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику та сплатити зазначені проценти.
На виконання умов укладеного договору №555152819889001 позикодавцем перераховано грошові кошти в рахунок виконання грошових зобов`язань та погашення поточної заборгованості за діючою позикою №555152819889 від 28.07.2021.
Вказаний правочин хоч і має назву "Договір позики (пролонгація)", але фактично за своєю суттю є договором новації, в якому сторони погодили нові умови користування кредитними коштами, виданими за раніше укладеним договором позики.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Отже, суд доходить висновку, що при укладені вищезгаданих кредитних договорів було дотримано умови, порядок та обставини укладення цих договорів, а також погоджено усі їх істотні обставини. Такі договори є чинними, а докази зворотного в матеріалах справи відсутні.
21.12.2021 було укладено договір № 21-12/21 відповідно до якого «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2600512804-105445.
10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2600512804-105445.
28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2600512804-105445.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2600512804-105445.
15.12.2021 було укладено договір № 15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5187344.
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5187344.
28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5187344.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 5187344.
17.12.2021 було укладено договір № 17/12-2021-62 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 102120968.
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 102120968.
28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 102120968.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 102120968.
27.01.2022 було укладено договір № 27/01/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75222198.
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75222198.
28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75222198.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 75222198.
18.12.2023 було укладено договір № 18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська Торгово- Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555152819889001.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 555152819889001.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
В ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що товариство на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за яким є відповідачка.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідачка не надала своєчасно Товариству грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов Кредитного договору, а також вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачка зобов`язання за вказаним вище договором не виконала.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.
Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що:
- проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81);
- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91);
- на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97);
- при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106);
- можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128).
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Щодо умов договору № 2600512804-105445 від 07.08.2021 слід зазначити наступне.
У даній справі судом встановлено, що доказів на погашення відповідачкою заборгованості за договором позики у сумі 3500,00 грн. матеріали справи не містять. Тому, вимога про стягнення основної суми позики у розмірі 3500,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до п.2.3 договору № 2600512804-105445 від 07.08.2021, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та невід`ємною його частиною.
Згідно з додатком № 1 до договору, а саме графіком платежів вбачається, що строк кредитування становить 20 днів, а отже за період з 07.08.2021 по 27.08.2021 сторонами визначено проценти за користування кредитними коштами, що становлять 1360,00 грн.
Однак, позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором від 07.08.2021,у відповідності до якого позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період з 07.08.2021 по 21.12.2021 у сумі 23698,50 грн.
З огляду на зазначене позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню на загальну суму 4860,00 грн (3500,00 + 1360).
Щодо умов договору № 5187344 від 18.04.2021 слід зазначити наступне.
У даній справі судом встановлено, що доказів на погашення відповідачкою заборгованості за договором позики у сумі 4018,00 грн. матеріали справи не містять. Тому, вимога про стягнення основної суми позики у розмірі 4018,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1.3 договору № 5187344 від 18.04.2021, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та невід`ємною його частиною.
Згідно з додатком № 1 до договору, а саме графіком платежів вбачається, що строк кредитування становить 30 днів, а отже за період з 18.04.2021 по 18.05.2021 сторонами визначено проценти за користування кредитними коштами, що становлять 3168,00 грн.
Однак, позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором від 18.04.2021, у відповідності до якого позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період з 18.04.2021 по 23.02.2022 у сумі 26952,44 грн.
З огляду на зазначене позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню на загальну суму 8026,00 грн (4018,00 + 3168,00+ 840,00).
Решта позовних вимог не підлягає стягненню з відповідача, оскільки нарахування процентів здійснено за межами строку кредитування.
Щодо умов договору № 102120968 від 15.05.2021 слід зазначити наступне.
У даній справі судом встановлено, що доказів на погашення відповідачкою заборгованості за договором позики у сумі 3124,00 грн. матеріали справи не містять. Тому, вимога про стягнення основної суми позики у розмірі 3124,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1.3 договору № 102120968 від 15.05.2021, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та невід`ємною його частиною.
Згідно з додатком № 1 до договору, а саме графіком платежів вбачається, що строк кредитування становить 30 днів, а отже за період з 15.05.2021 по 14.06.2021 сторонами визначено проценти за користування кредитними коштами, що становлять 2280,00 грн.
Однак, позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором від 15.05.2021, у відповідності до якого позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період з 15.05.2021 по 27.11.2021 у сумі 21398,03 грн.
З огляду на зазначене позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню на загальну суму 5404,00 грн (3124,00 + 2280,00).
Решта позовних вимог не підлягає стягненню з відповідачки, оскільки нарахування процентів здійснено за межами строку кредитування.
Щодо умов договору № 75222198 від 18.06.2021 слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц.
Згідно з правовими висновками, наведеними в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс», на підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості з відповідачки за наведеним кредитним договором надав суду: копію договору № 75222198 від 18.06.2021, копії договорів факторингу та додаткові угоди до нього, витяги та розрахунки заборгованості.
Проте, вказані документи підтверджують лише умови кредитування та переуступку права вимоги попереднім кредитором за вказаним кредитним договором останньому кредитору - ТОВ «Факторинг Партнерс», які не є належними та допустимим доказами надання кредитних коштів, встановлення кредитного ліміту та користування кредитними коштами відповідачем.
Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18.
Враховуючи те, що письмові матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання відповідачкою кредитних коштів, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині позовних вимог стягнення заборгованості за кредитним договором №75222198 від 18.06.2021 задоволенню не підлягає
Щодо умов договору № 555152819889001 від 26.08.2021 слід зазначити наступне.
26.08.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 на підставі Заявки на пролонгацію від 26.08.2021 до договору позики 555152819889 від 28.07.2021, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений Договір позики № 555152819889001 відповідно до якого сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язання позичальника по погашенню заборгованості за попереднім Договором № 555152819889 в сумі 3000.00 грн
Матеріали справи містять довідку про погашення по договору № 555152819889 згідно з якою ОСОБА_1 погашено заборгованість шляхом перерахування коштів згідно умов договору позики (пролонгації) № 555152819889001 від 26.08.2021, який укладено на підставі заявки про пролонгацію. Таким чином, за фактом укладення означеної додаткової угоди (договору про пролонгацію) презюмується визнання відповідачем заборгованості та доведеність факту існування договірних відносин, а отже і права вимагати повернення боргу.
Тобто, вказаний правочин хоч і має назву "Договір позики (пролонгація)", але фактично за своєю суттю є договором новації, в якому сторони погодили нові умови користування кредитними коштами, виданими за раніше укладеним договором позики.
У даній справі судом встановлено, що доказів на погашення відповідачкою заборгованості за договором позики (пролонгації) у сумі 3000,00 грн, матеріали справи не містять. Тому, вимога про стягнення основної суми позики у розмірі 3000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1.1 договору № 555152819889001 від 26.08.2021, кредит надається на строк 30 днів зазначений у графіку платежів, який є додатком до цього договору та невід`ємною його частиною.
Згідно з додатком № 1 до договору, а саме графіком платежів вбачається, що строк кредитування становить 30 днів, а отже за період з 26.08.2021 по 25.09.2021 сторонами визначено проценти за користування кредитними коштами, що становлять 1578,00 грн.
Однак, позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором від 26.08.2021, у відповідності до якого позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період з 26.08.2021 по 30.09.2025 у сумі 4684,80 грн.
З огляду на зазначене позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню на загальну суму 4684,00 грн (3000,00 + 1578,00).
Решта позовних вимог не підлягає стягненню з відповідачки, оскільки нарахування процентів здійснено за межами строку кредитування.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 2600512804-105445 від 07.08.2021 у загальному розмірі 4860,00 грн, з яких: 3500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1360,00 грн - заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 102120968 від 15.05.2021 у загальному розмірі 8026,00 грн, з яких: 4018,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3168,00 грн - заборгованість за відсотками, 840,00 грн - заборгованість за комісіями; за кредитним договором № 102120968 від 15.05.2021 у загальному розмірі 5404,00 грн, з яких: 3124,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2280,00 грн - заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 555152819889001 від 26.08.2021 у загальному розмірі 4684,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1684,00 грн - заборгованість за відсотками.
Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України.
Згідно з приписами частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
З матеріалів справи встановлено, що 02.07.2024 між позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі Керуючого партнера укладено договір про надання правової допомоги №02-07/2024. До матеріалів справи також долучено прайс-лист АО «Лігал Ассістанс».
Згідно витягу з акту №19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 сторони погодили надання правових послуг загальною вартістю 25000,00 грн., що включає надання усної консультації з вивченням документів - 2 год. по 2000,00 грн, підготовка позиції - 3 год. по 2000,00 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 5 год. по 3000,00 грн.
Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд звертає увагу на те, що усна консультація з вивченням документів мають організаційний характер та є складовими підготовки позовної заяви до суду. Крім того, тривалість складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду тривалістю, яка вказана в акті №19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 суд приймає критично.
Із урахуванням наведеного, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25000,00 грн. є завищеним, а тому суд вважає вірним задовольнити вимоги позивача у цій частині частково - у розмірі 5000,00 грн.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. 
Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 499,01 грн. судових витрат (22974,00 грн. х 2422,40 грн. : 111525,25 грн.).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 10-13, 18, 43,44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 525-526, 530, 551, 536, 610, 625, 631,629, 1046-1056 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 22974,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та судовий збір у розмірі 499,01 грн. 
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено - 02 червня 2026 року.
Суддя     В.О.Сенюта