П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/6064/26	

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,
повний текст судового рішення
складено 31.03.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення,-

В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 року позовну заяву і додані до неї матеріали повернуто позивачеві через пропуск строку на подання адміністративного позову.
Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ФО-ПП ОСОБА_1 Головним управлінням ДПС в Одеській області відповідно до акту від 11.07.2025 року №37434/15-32-24-05-15/2963013396, прийнято, зокрема, ППР від 20.08.2025 року №45598/15-32-24-05-20, яке 21.08.2025 року надіслано засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор №0601183888572) на податкову адресу ФО-ПП ОСОБА_1 та 05.09.2025 року повернуто на адресу контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Зі слів позивача вбачається, що про існування оскаржуваної ППР від дізнався лише після дзвінка представника податкового органу в січні 2026 року, який повідомив позивача про те, що за ним рахується борг. У зв`язку з цим позивач звернувся до податкового органу за отриманням відповідних роз`яснень.
Таким чином 16.01.2026 року позивач отримав листа від ГУ ДПС в Одеській області, до якого було додано копію акту перевірки №37434/15-32-24-05-15/2963013396 від 11.07.2025 року та копія ППР №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025 року.
24.01.2026 року позивач звернувся до ДПС України зі скаргою в порядку адміністративного (позасудового) оскарження ППР №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025, до якої додано клопотання про поновлення строку звернення з такою скаргою.
Рішенням ДПС України від 10.02.2026 року №3357/6/99-0006-03-02-06 відмовлено ФО-ПП ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку на ППР №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025 року у зв`язку з чим скаргу залишено без розгляду.
Після чого позивач 04.03.2026 року звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху для надання позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду із обов`язковим зазначенням обставин та причин, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку.
Зі змісту вказаної ухвали судом було встановлено, що скарга позивача на ППР ГУ ДПС в Одеській області від 20.08.2025 року №45598/15-32-24-05-20 була повернута ДПС України без розгляду, а відтак рішення контролюючого органу вищого рівня - Державної податкової служби України від 10.02.2026 року №3357/6/99-0006-03-02-06 не є рішенням у розумінні пп.56.17.3 ст.56 ПК України, яким за результатами розгляду скаргу платника податків на податкове повідомлення-рішення прийнято одне з рішень, визначених розділом IX Порядку №916.
Отже, на думку суду першої інстанції це свідчить про те, що процедура адміністративного оскарження фактично не відбулася, а тому в даному випадку слід керуватися строками для оскарження, що визначені КАС України. А оскільки позивач звернувся до суду 04.03.2026 року з вимогою щодо оскарження податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеської області №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025 року, ним було пропущений 6-ти місячний строк звернення до суду, визначений абзацом 1 ч.2 ст.122 КАС України.
На виконання ухвали суду від 10.03.2026 року позивачем було подано клопотання про поновлення строку в якому останній повідомив, що лише 16.01.2026 року він фактично дізнався про результати перевірки та про прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 року визнано неповажними підстави пропуску строку звернення ОСОБА_1 з адміністративним позовом до суду, а позовну заяву і додані до неї матеріали повернуто позивачеві.
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ППР №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025 було надіслано засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення поштового відправлення 21.08.2025 року на податкову адресу ФО-ПП ОСОБА_1 та 05.09.2025 було повернуто на адресу контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання», та керуючись п.42.2 ст.42 ПК України, яким передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику), суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення не було вручено позивачу з незалежних від контролюючого органу підстав, тому відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України вважається належним чином врученою. Такі обставини нівелюють наведені в клопотанні про поновлення строку доводи позивача.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно п.42.5 ст.42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не було надано суду будь яких доказів того, що ППР №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025 року було надіслано на податкову адресу ФО-ПП ОСОБА_1 21.08.2025 засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення, а також і доказів того, що 05.09.2025 року це поштове відправлення було повернуто на адресу контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Отже, факт направлення позивачу 21.08.2025 в порядку ст.42 ПК України ППР №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025 є недоведеним, що в свою чергу спростовує висновок суду першої інстанції про наявність такого факту. 
Відповідно до ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. (п.56.1)
У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня. (п.56.2)
Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (абз.1 п.56.3).
Протягом шести місяців з дати закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту, платник податків має право подати скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку та копіями підтверджуючих документів поважності причин його пропуску (за наявності). У скарзі може міститися клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку. Контролюючий орган вищого рівня, розглядаючи клопотання платника податків, поновлює пропущений строк на подання скарги в адміністративному порядку, якщо визнає причини його пропуску поважними. (абз.3 п.56.3)
Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Як вже зазначено вище, 24.01.2026 року позивач звернувся до ДПС України із клопотанням про поновлення строку звернення зі скаргою в адміністративному порядку на ППР №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025 року.
Рішенням ДПС України від 10.02.2026 року №3357/6/99-0006-03-02-06 відмовлено ФО-ПП ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку на ППР №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025 року, у зв`язку з чим скаргу залишено без розгляду.
В ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 року суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки скарга позивача на ППР ГУ ДПС в Одеській області від 20.08.2025 року №45598/15-32-24-05-20 була повернута ДПС України без розгляду, то рішення контролюючого органу вищого рівня - Державної податкової служби України від 10.02.2026 року №3357/6/99-0006-03-02-06 не є рішенням у розумінні пп.56.17.3 ст.56 ПК України, яким за результатами розгляду скаргу платника податків на податкове повідомлення-рішення прийнято одне з рішень, визначених розділом IX Порядку №916.
Враховуючи відсутність доказів направлення позивачу 21.08.2025 в порядку ст.42 ПК України ППР №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025, а також враховуючи факт звернення позивача 24.01.2026 до ДПС України зі скаргою в порядку адміністративного (позасудового) оскарження ППР №45598/15-32-24-05-20 від 20.08.2025, колегія суддів вважає, звертнення позивача до суду з цим позовом 04.03.2026 відбулось без пропуску шестимісячного строку визначеного статтею 122 КАС України.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом допустив порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.320 КАС України, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 31.03.2026 року.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 року скасування, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.320, ст.321, ст.322. ст.325, ст.328 КАС України апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року – скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення – направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія