ф
УХВАЛА

16 червня 2026 року 
м. Київ

справа №300/5045/25
адміністративне провадження №К/990/26468/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Коваленко Н.В.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2026 у справі № 300/5045/25 за позовом Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" до Управління культури національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
УСТАНОВИВ:
У липні 2025 року Громадська організація "Мультимедійна лабораторія" звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління культури національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Управління щодо невидачі розпорядження про зобов`язання ОСОБА_1 привести до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкт культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер"); 
- зобов`язати Управління видати розпорядження про зобов`язання ОСОБА_1 привести до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування) об`єкт культурної спадщини місцевого значення за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 12 (приміщення Готелю "Дністер").
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2026, в задоволенні позову відмовлено.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду представник позивача - адвокат Єрема М.Р. подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 09.06.2026.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
На обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06 березня 2019 року у справі №1640/2594/18 стосовно меж дискреційних повноважень суб`єктів владних повноважень та від 18 січня 2023 року у справі №826/10888/18 стосовно критеріїв визначення порядку розгляду справи за правилами загального або спрощеного позовного провадження.
Обґрунтовуючи наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах положень статей 11, 54, 66 Конституції України, статті 27 Загальної декларації прав людини, статті 15 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, преамбули та статті 4 Рамкової конвенції про значення культурної спадщини для суспільства, статей 6, 24, 27 Закону України «Про охорону культурної спадщини», а також стосовно обсягу повноважень органів охорони культурної спадщини при реагуванні на порушення законодавства у цій сфері та захисті прав осіб у разі незаконної реконструкції об`єктів культурної спадщини.
Крім того, скаржник вказує на наявність підстав для скасування судових рішень, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 353 КАС України, посилаючись на ненадання судами належної оцінки обставинам, пов`язаним із дотриманням законодавства про охорону культурної спадщини, а також на розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, хоча, на його думку, вона підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішення, ухвалені у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача у касаційній скарзі посилається на наявність підстав, передбачених підпунктами "а", "в", "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції можуть бути переглянуті в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки обґрунтованості заявлених підстав касаційного оскарження, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України.
На обґрунтування наявності підстави, передбаченої підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а саме щодо правової природи права на охорону культурної спадщини та можливості його судового захисту у разі бездіяльності уповноважених органів охорони культурної спадщини. 
Скаржник вважає, що відсутність сформованого підходу у практиці Верховного Суду до визначення критеріїв судового захисту таких прав зумовлює необхідність формування відповідної правової позиції, яка матиме значення для вирішення широкого кола спорів у сфері охорони культурної спадщини та реалізації конституційних гарантій її збереження.
На обґрунтування наявності підстави, передбаченої підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення, оскільки стосується збереження об`єкта культурної спадщини, який пов`язаний зі становленням української державності та має особливу історичну й символічну цінність. На думку скаржника, предмет спору виходить за межі приватного інтересу сторін, а його вирішення має значення для забезпечення збереження автентичності пам`ятки культурної спадщини та належного виконання державою своїх охоронних функцій у цій сфері.
Крім того, у касаційній скарзі представник позивача також посилається на підпункт "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, про те, що суд першої інстанції відніс цю справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведені аргументи потребують перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.
Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2026 у справі № 300/5045/25 за позовом Громадської організації "Мультимедійна лабораторія" до Управління культури національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Витребувати з Івано-Франківського окружного адміністративного суду справу № 300/5045/25.
Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.
Судді Н. В. Шевцова
Н. В. Коваленко
Л. В. Тацій