Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 332/3549/25
Провадження №: 2/332/216/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Блажко У.В. за участі секретаря судового засідання Дубачової А.А., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява позовом органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач у справі ОСОБА_2 має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець ЗСУ загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . 22.05.2025 до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернулася ОСОБА_5 та повідомила, що її онук ОСОБА_3 залишився без батьківського піклування, оскільки його батько ОСОБА_4 загинув, а матір ОСОБА_1 у 2023 році покинула свого сина та виїхала до російської федерації. Онука забрала до себе бабуся і наразі вони разом мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_1 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням сина не займається, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не забезпечує сина необхідним харчуванням, лікуванням та доглядом. На підставі вищевикладеного позивач просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , стягнути з відповідачки аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь особи або закладу, який буде здійснювати опіку над дитиною до досягнення нею повноліття. 
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. 
Ухвалою суду від 25.11.2025 задоволено клопотання представника позивача, витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону, в`їзду/виїзду громадянкою України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
На виконання ухвали суду Державна прикордонна служба України листом від 06.01.2026 № 19.5.1/901-26-Вих надіслала витяг з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» відносно ОСОБА_1 за період з 08.11.2017 по 06.01.2026. 
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому. 
У судовому засіданні 02.03.2026 заслуханий неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив суду, що проживає наразі у бабусі ОСОБА_5 . З мамою спілкувався останній раз телефоном 18 вересня 2025 року. На початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_3 з мамою ОСОБА_1 виїхав до росії, там проживали з вітчимом. Повернувся ОСОБА_7 з матір`ю в Україну у 2023 році, проживали у бабусі зі сторони матері. Влітку 2023 року за маминим рішенням ОСОБА_7 відправили до табору на Західну Україну. Поки ОСОБА_7 перебував у таборі, матір виїхала до рф, не повідомивши про це сина. Про те, що матір виїхала, ОСОБА_7 дізнався, коли його забирав з табору брат, який повідомив, що матері в Україні немає. Повернувшись з табору, ОСОБА_7 проживав у бабусі ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_7 став проживати у няні, яку найняла матір. Разом з ним там проживала няня 17 років, її сестра 15 років та їх батьки. Матір залишила банківську картку няні, дозволу синові витрачати кошти з карти мати не надала. ОСОБА_3 повідомив, що у місці його проживання не було їжі, йому доводилося ходити до бабусі їсти та просити гроші. ОСОБА_3 звертався до матері зі скаргами на відсутність приготованої їжі, на що мати ніяк не відреагувала. Ліцей у той час не відвідував, бо це йому було нецікаво. 
Заслухана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що є матір`ю ОСОБА_4 , відповідно є бабусею ОСОБА_3 . ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_1 , від шлюбу у них народилися сини ОСОБА_9 , 2006 року народження, та ОСОБА_7 , 2011 року народження. У 2016 році син поїхав на заробітки, у 2019 році син розлучився з ОСОБА_1 .. Син свідка на початку повномасштабного вторгнення військ рф в Україну вступив до лав ЗСУ. У свою чергу, ОСОБА_1 намагалася вивезти дітей в росію. Старший син ОСОБА_9 відмовився і став проживати зі свідком з 2022 року. ОСОБА_1 вивезла молодшого сина в росію, однак, наприкінці серпня того ж року повернулася з сином в Україну. ОСОБА_4 загинув у листопаді 2022 році. Стали оформлювати отримання одноразової грошової допомоги. ОСОБА_1 влітку 2023 року отримала частину грошей, яка призначена була для сина ОСОБА_7 . 
Після отримання грошей ОСОБА_1 влаштувала сина ОСОБА_7 до дитячого табору в м. Рівному. Поки син був у таборі, ОСОБА_1 виїхала до рф. ОСОБА_3 з табору забирав його старший брат ОСОБА_9 . Надалі ОСОБА_3 деякий час проживав з матір`ю ОСОБА_1 ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_7 стал проживати зі своїми знайомими, двома сестрами. Забезпечення сина здійснювала ОСОБА_1 . У травні 2025 року ОСОБА_7 прийшов до свідка та попросився жити з нею. При цьому ОСОБА_7 був худий, змарнілий, голодний, школу майже не відвідував. Після цього ОСОБА_5 звернулася разом з онуком до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району. ОСОБА_1 останній раз спілкувалася з сином телефоном у вересні 2025 року, допомоги наразі вона не надає, життям сина не цікавиться. 
Свідок ОСОБА_10 судовому засіданні пояснив суду, що довгий час знає ОСОБА_11 , знав ОСОБА_4 , хрестив їх старшого сина ОСОБА_9 . Свідку відомо, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розлучилися, діти ОСОБА_7 та ОСОБА_9 проживали з матір`ю. Після повномасштабного вторгнення військ рф в Україну ОСОБА_1 намагалася вивезти дітей в рф. Однак, декілька разів втручалася поліція, і ці спроби виявилися невдалими. Після загибелі ОСОБА_14 відправила сина ОСОБА_7 в табір, а сама покинула Україну, переїхала до рф. Свідку невідомо, чи забезпечує ОСОБА_1 . ОСОБА_3, чи підтримує стосунки з ним. 
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, повідомлялася про дату та час розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 
У судовому засіданні 05.05.2026 вирішено відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на 15 травня 2026 року.
У зв`язку з проходженням суддею Блажко У.В. підготовки для підтримання кваліфікації з 11 по 15 травня 2026 року, судове засідання відкладено на 04.06.2026. 
У судове засідання 04.06.2026 сторони не з`явилися. 
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав. 
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_15 та ОСОБА_2 (а.с. 9).
Як вбачається зі свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінив ім`я, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 18.09.2021 складений актовий запис № 24. Після державної реєстрації зміни імені прізвище, ім`я, по батькові: ОСОБА_4 (а.с. 14). 
Відповідно довідки військової частини НОМЕР_3 молодший сержант ОСОБА_4 у період з 01 квітня 2022 року по 17 жовтня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, населені пункти Роздольне, Авдіївка (а.с. 16). 
З вказаної довідки військової частини вбачається, що наказом командира військової частини (по стройовій частині) від 19.11.2022 № 249 ОСОБА_4 виключений у зв`язку із загибеллю. 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Авдіївці Донецької області, Україна (а.с. 13). 
ОСОБА_5 22.05.2025 звернулася до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради із заявою, у якій зазначила, що є бабусею дітей ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Батьки дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розлучені. ОСОБА_4 , який є сином заявниці, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , захищаючи Україну. Мати дітей ОСОБА_2 отримала частину соціальної допомоги, яка призначалася молодшому сину ОСОБА_7 . Влітку 2023 року ОСОБА_1 залишила ОСОБА_7 у дитячому таборі у м. Рівному. Після завершення зміни додому ОСОБА_7 привіз брат ОСОБА_9 . Дитину за розпорядженням матері взяла до себе стороння родина. Його вихованням займалися дві неповнолітні особи (14 та 17 років), яким матір платила кошти з соціальної допомоги, призначеної саме ОСОБА_3. Під час особистої розмови з ОСОБА_7 останній висловив бажання жити у заявниці та її чоловіка, попросив про допомогу. Вказані дії, на думку заявниці, свідчать про свідоме нехтування ОСОБА_1 батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим заявниця просила позбавити останню батьківських прав відносно ОСОБА_3 та призначити опіку над дитиною. 
З Акту обстеження умов проживання, складеного спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 22.05.2025, встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 . За місцем проживання ОСОБА_3 створені належні умови для виховання та розвитку дитини: є окреме спальне місце, одяг, взуття, канцелярія, продукти харчування, санітарний стан помешкання задовільний (а.с. 17).
Начальником відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції в Запорізькій області начальнику служби (управління) у справах дітей відділу по Заводському району Запорізької міської ради Запорізької міської ради направлено подання щодо складання акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 22.05.2025 № 3069/43/03/4 (а.с. 22). 
Зазначений акт від 22.05.2025 складений про те, що 22.05.2025 за адресою: АДРЕСА_1 знайдена дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено, що матір ОСОБА_1 з серпня 2023 року самоусунулася від виховання сина, виїхала за межі України. У період з серпня 2023 року по 12.05.2025 дитина проживала у сторонніх осіб, бабусю до спілкування з онуком не допускали. Батько ОСОБА_15 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина передана бабусі ОСОБА_5 зі згоди ОСОБА_7 (а.с. 18, 19).
За наказом начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 22.05.2025 № 3279 дитина, яка залишилася без батьківського піклування, ОСОБА_3 тимчасово влаштований у родину бабусі ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23). 
За інформацією КНП «Лівобережний центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Запорізької міської ради від 27.05.2025 ОСОБА_3 не перебуває під наглядом педіатричної служби підприємства, декларацію про вільний вибір лікаря не укладено (а.с. 20).
Відповідно до характеристики Запорізької гімназії № 72 Запорізької міської ради на учня 7 класу Запорізької гімназії № 72 ЗМР ОСОБА_3 від 27.05.2025 останній навчається у даному навчальному закладі з першого класу. Батько дитини загинув, мати ОСОБА_1 за час навчання до закладу освіти не приходила, проінформувала класного керівника, що вона у відрядженні через комунікацію Viber смс-повідомленням. Пізніше зазначила, що за її сином доглядає дівчина ОСОБА_8 , яку вона представила як няню, що вирішуватиме стосовно дитини різні питання. Останнім часом ані мати, ані няня з класним керівником, вчителями не спілкувалися, батьківських зборів не відвідували, успіхами дитини не цікавились. Мати хлопчика на повідомлення класного керівника реагувала рідко або із значним запізненням, няня занесла номер вчителя до «чорного списку». Класний керівник продовжувала знаходити різні шляхи зв`язку з рідними ОСОБА_3. Належного зворотного зв`язку не отримано (а.с. 21). 
Наказом начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 03.06.2025 № 3511 ОСОБА_3 взятий на облік як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах (проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини) (а.с. 15). 
З листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 09.06.2025 № 1124/5546 вбачається, що за повідомленням відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради припинена виплата ОСОБА_3 як сину загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 до встановлення права опікунства та оформлення відповідних документів (а.с 27). 
Як вбачається з інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 08.11.2017 по 06.01.2026 неодноразово перетинала державний кордон України, лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України. Останній запис свідчить, що 28.07.2023 ОСОБА_1 через пункт пропуску Краківець виїхала з території України (а.с. 50). 
Комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 26.06.2025 (протокол № 20) вирішено відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради підготувати та надати до Заводського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6-7). 
У висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району як органом опіки та піклування від 09.07.2025 № 18-02/01-27-359 зазнаачено, що матір ОСОБА_1 покинула на сторонніх людей сина ОСОБА_3 , самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням сина не займається, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не забезпечує сина необхідним харчуванням, лікуванням та доглядом, не проявляє відносно нього батьківського піклування. Ураховуючи згоду ОСОБА_16 з позбавленням матері батьківських прав, рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 26.06.2025 № 20), районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району як орган опіки та піклування вирішила, що ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доцільно позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8). 
Суд вважає зазначений висновок достатньо обґрунтованим та зробленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи,та таким, що не суперечить інтересам дітей. 
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За приписами частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право ї зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України).
У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України).
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Частиною 4 наведеної вище статті СК України передбачено, що під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування та відмови відповідачки від виконання своїх обов`язків відносно сина, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку із чим з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини суд доходить висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Як передбачено ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки за нормою ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов до суду пред`явлено 11 липня 2025 року.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь особи або закладу, на утриманні якої буде знаходитися ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову 11 липня 2025 року, і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. 
В частині стягнення аліментів рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України).
При прийняті такого рішення суд вважає за необхідне роз`яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставою, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав.
Розподіл судових витрат відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. 
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 164, 165-166 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задовольнити. 
Позбавити ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь особи або закладу, на утриманні якої буде знаходитися ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову 11 липня 2025 року, і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. 
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок. 
Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:
позивач: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, місцезнаходження: 69067, м. Запоріжжя, вул. Мирослава Симчича, б. 56, код ЄДРПОУ: 37573534; 
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Суддя         У. В. Блажко