Дата документу 02.06.2026	Справа № 554/8480/26	
 	Провадження № 2-а/554/112/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2026 року      м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Материнко М.О.
за участю секретаря судового засідання Єфименко І.М.
учасники справи та їхні представники:
позивач Управління державної міграційної служби України в Полтавській області
представник позивача Романенко О.Г.,
відповідач ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Полтавського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до ОСОБА_1  про адміністративне затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про адміністративне затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення.
В позові посилався на те, що 24 квітня 2022 року Полтавським відділом Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області виявлено факт незаконного перебування в Україні громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Перевіркою встановлено, що вищевказана іноземка є уродженкою с.Роднікі, Карталінського району, Челябінської області, росія, 21 червня 2004 року компетентним державним органом російської федерації ОСОБА_1 , була документована паспортом громадянина росії № НОМЕР_1 .
За наявною інформацією вказана іноземна громадянка останнього разу в`їхала на території України 01 грудня 2005 року через КПП «Гоптівка» по паспорту громадянина росії № НОМЕР_1 .
До підрозділів Державної міграційної служби України із заявою щодо документування про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового чи тимчасового захисту не зверталася. Обізнана, що підстав для її подальшого перебування в Україні немає. Громадянка ОСОБА_1 повідомила, що в країні проживання її життю та здоров`ю не загрожує.
26 квітня 2022 року Полтавським відділом Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, згідно якого громадянка російської федерації ОСОБА_1 повинна була покинути територію України 26 травня 2022 року.
З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон), п. 5, 6 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 р. за № 806/21119 (у редакції наказу МВС України, СБУ від 22.01.2018 № 38/77), 26 квітня 2022 року Полтавським відділом Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано її покинути територію України у термін до 26 травня 2022 року.
З рішенням від 26 квітня 2022 року про примусове повернення з України громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ознайомлена 26 квітня 2022 року та зобов`язалася його виконати до 26 травня 2022 року, що підтверджується її підписом у вказаному рішенні. 
Громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконала рішення Полтавського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про примусове повернення до країни походження або третьої країниу термін, передбачений для добровільного виконання рішення про примусове повернення (до 26 травня 2022 року). Даний факт підтверджується інформацією, отриманою з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан».
До підрозділів Державної міграційної служби України із заявою щодо документування про визнання біженцев або особою, яка потребує додаткового чи тимчасового захисту не зверталася.
За невиконання рішення Полтавського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни у термін, передбачений для добровільного виконання рішення про примусове повернення 02 червня 2026 року, громадянка росії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МПТ 004066 за ознаками частини другої статті 203 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, відповідно до частини першої статті 30 Закону, 02 червня 2026 року Полтавським відділом Управління ДМС у Полтавській області прийнято рішення про примусове видворення з України №5336100100000798 громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскільки у відповідача не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення Полтавського відділу про примусове повернення до країни походження або третьої країни, у нього відсутній дійсний паспортний документ, що дає право на виїзд, не має власного житла, офіційного джерела доходів, в Позивача достатньо підстав вважати, що Відповідач в подальшому ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення.
Тому позивач просив суд затримати громадянку російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення.
В судовому засіданні представник позивача Полтавського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Романенко О.Г. позов підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1  в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою російської федерації.
ОСОБА_1  є уродженкою с.Роднікі, Карталінського району, Челябінської області, росія, 21 червня 2004 року компетентним державним органом російської федерації ОСОБА_1 , була документована паспортом громадянина росії № НОМЕР_1 .
До підрозділів Державної міграційної служби України із заявою щодо документування про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового чи тимчасового захисту не зверталася. Обізнана, що підстав для її подальшого перебування в Україні не має. Громадянка ОСОБА_1 повідомила, що в країні проживання її життю та здоров`ю не загрожує.
26 квітня 2022 року Полтавським відділом Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, згідно якого громадянка російської федерації ОСОБА_1 повинна була покинути територію України 26 травня 2022 року.
З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон), п. 5, 6 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 р. за № 806/21119 (у редакції наказу МВС України, СБУ від 22.01.2018 № 38/77), 26 квітня 2022 року Полтавським відділом Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано її покинути територію України у термін до 26 травня 2022 року.
З рішенням від 26 квітня 2022 року про примусове повернення з України громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ознайомлена 26 квітня 2022 року та зобов`язалася його виконати до 26 травня 2022 року, що підтверджується її підписом у вказаному рішенні. 
Громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконала рішення Полтавського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про примусове повернення до країни походження або третьої країниу термін, передбачений для добровільного виконання рішення про примусове повернення (до 26 травня 2022 року). Даний факт підтверджується інформацією, отриманою з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан».
До підрозділів Державної міграційної служби України із заявою щодо документування про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового чи тимчасового захисту не зверталася.
За невиконання рішення Полтавського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни у термін, передбачений для добровільного виконання рішення про примусове повернення 02 червня 2026 року, громадянка росії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МПТ 004066 за ознаками частини другої статті 203 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, відповідно до частини першої статті 30 Закону, 02 червня 2026 року Полтавським відділом Управління ДМС у Полтавській області прийнято рішення про примусове видворення з України №5336100100000798 громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно зазначеного рішення громадянина російської федерації ОСОБА_1  вирішено примусово видворити з України.
На час розгляду справи зазначене рішення про його видворення ОСОБА_1  не оскаржила.
Дане рішення не скасовано, а тому є чинним та підлягає до виконання.
Оскільки у відповідачки відсутній дійсний паспортний документ, що дає право на виїзд, вона не має житла, офіційного джерела доходів, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення.
Згідно статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 1 Закону, нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування, втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України).
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі в тексті рішення Закон).
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону іноземець іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення..
Частиною 5 статті 26 зазначеного Закону встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
На час розгляду справи за відсутності паспортного документа відповідач позбавлений можливості самостійно виконати рішення УДМС у Полтавській області від 02 червня 2026 року про примусове видворення з України громадянину російської федерації ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
За приписами частини 4 статті 30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно з ч. 8 ст. 30 Закону положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
ОСОБА_1  не зверталася до компетентних органів України із заявою про визнання її біженцем, або особою, котра потребує додаткового захисту.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IIІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012 у разі виявлення підстав, передбачених частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.
За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до частини першої статті 289 КАСУ.
Відповідно до п «f» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Однак, обставин, які вказані в статті 5 Конвенції або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та які унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України, судом не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
У відповідача відсутні документи, які б надавали йому право законно перебувати на території України. Перебуваючи на території України протягом значного періоду часу, відповідач не скористався можливістю легалізувати своє перебування.
У відповідності до положень ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з відповідних заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Оскільки наявні підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його видворення, у відповідача відсутні документи на право перебування на території України, відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, а підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, - суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Суд вважає, що затримання відповідача, незважаючи на серйозність заходу, з огляду на встановлені фактичні обставини, є цілком виправданим, оскільки в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання відповідачем певних обов`язків, пов`язаних із залишенням території України.
На підставі викладеного суд прийшов до висновку про обґрунтованість підстав вважати можливим ухилення відповідача від виконання рішення про його примусове видворення, та про необхідність затримання відповідача із поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
Оскільки забезпечення примусового видворення відповідача вимагає значного часу, тому суд приходить до висновку, що строк затримання відповідача необхідно встановити шість місяців.
Таким чином позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283, пунктами 1 і 2 частини першої статті 289 цього Кодексу виконуються негайно.
Тому рішення в даній справі підлягає до негайного виконання.
Керуючись ст.ст. 246, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В И Р І Ш И В:
Позов Полтавського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до ОСОБА_1  про адміністративне затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення - задовольнити.
Затримати громадянку російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення з України.
Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.
Рішення підлягає до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач - Полтавського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області: м. Полтава, вул.Шевченка, 7, код ЄДРПОУ 37829297;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин російської федерації, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя          М.О.Материнко