ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа № 626/183/26      Головуючий 1 інстанції: Бєлостоцька О.В.
Провадження №33/818/1020/26   Доповідач: Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
при секретарі Вакула Н.С., 
за участю: захисника Штець В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Берестинського районного суду Харківської області від 19 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановою встановленою, що ОСОБА_1 19 січня 2026 року о 17 годині 30 хвилин по вул. Перемоги, 2 в с.Петрівка Берестинського району Харківської області керував транспортним засобом – автомобілем Пежо 5008, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Берестинського районного суду Харківської області від 19 лютого 2026 року скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів зазначає, що поліцейські здійснили провокаційні дії стосовно нього, які полягають у тому, що під час першої розмови, вбачаючи у нього ознаки алкогольного сп`яніння, надалі вказівку перемістити транспортний засіб в інше місце, після чого відразу зупинили та звинуватили у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. На думку апелянта, такі дії поліцейських були спрямовані не на усунення та припинення в майбутньому адміністративного правопорушення, як того вимагає вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки, на вчинення дій з метою вчинення ним адміністративного правопорушення та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

У судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчитьзворотне повідомлення про вручення поштового відправлення.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Штець В.М. повідомив, що ОСОБА_1 відомо про день, час та місце розгляду його апеляційної скарги, але за станом здоров`я він не може прибути у судове засідання, правова позиція між ними узгоджена та не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без його участі.
Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 без його участі, однак, за обов`язковою участю його захисника – адвоката Штець В.М.

У судовому засіданні Харківського апеляційного суду від 27 квітня 2026 року ОСОБА_2 зазначив, що з боку працівників поліції була провокація. Зазначав, що стороною захисту дії працівників поліції не були оскаржені. Крім того, на розгляді в Берестинському районному суді Харківської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ст.369 КК України. Звертав увагу, що заяву в суді першої інстанції про розгляд справи без його участі та визнання провини ОСОБА_1 написав для того, щоб не досліджували матеріали справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи захисника Штець В.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримався всіх вказаних вимог закону.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху. 
Так, згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №570316 від 19 січня 2026 року, в якому зазначено про те, що 19 січня 2026 року о 17 годині 30 хвилин в с. Петрівка, вул. Перемоги, 2, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем Пежо 5008, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей та тремтіння пальців рук. Від проходження освідування на місці зупинки за допомогою алкотестер Драгер відмовився, в закладі охорони здоров`я Берестинська ЦРЛ відмовився. Від керування транспортними засобами відсторонений, подальший рух заборонено, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Дата, час, місце розгляду адміністративної справи: Берестинський районний суд Харківської області: за викликом»; «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи: ОСОБА_1 ); «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення»; «Тимчасово вилучені документи: посвідчення водія НОМЕР_2 ; Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав (ла): ТЗ 132109; Підпис водія (особи) про отримання тимчасового дозволу»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений(а), копію протоколу отримав(ла), внесені про мене дані-правильні): ОСОБА_1 ); «Підпис особи про ознайомлення» (арк.1).
Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі, або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначив ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.
У матеріалах справи міститься акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд, згідно з якими ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Огляд не проводився, у зв`язку з відмовою водія від проходження огляду (арк.2,4).
В матеріалах справи також міститься відеозапис від 19 січня 2026 року за участю ОСОБА_1 (арк.10), з якого вбачається факт керування водієм транспортним засобом. У салоні автомобіля водій знаходився разом із жінкою, яка пояснила, що «він нормально їхав». На вимогу представника поліції, водій надав відповідні документи, та пояснив, що «він тут живе, та додому заїде». Водієм виявився ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм, у останнього було виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різких запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим водію було неодноразово запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, так і у відповідному медичному закладі. Водію роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Протягом всього часу спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 намагався домовитись з ними щодо не притягнення його до відповідальності шляхом надання неправомірної вигоди у розмірі 10000 гривень, у зв`язку з чим був попереджений працівниками поліції про настання кримінальної відповідальності за ст.369 КК України. ОСОБА_1 пояснював, що випив та не доїхав додому. Водію були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. У подальшому, після складання адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 оголошено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який він підписав та отримав його копію. Водія відсторонено від подальшого керування транспортним засобом.
Таким чином, з відомостей цього відеозапису, об`єктивно вбачаються обставини події, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та хід спілкування останнього з працівниками поліції, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, законну вимогу працівника поліції на проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, так і у відповідному медичному закладі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. 
Однак, ОСОБА_1 не скористався своєю процесуальною можливістю та не звернувся із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. 
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах, оскільки вони відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
Доводи про провокацію з боку працівників поліції є необґрунтованими, оскільки це не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи. ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви», §55 зазначає, що на стороні, яка стверджує про провокацію, лежить обов`язок довести її факт, чого у даній справі не було зроблено, а тому ці твердження ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції розцінює, як обраний спосіб захисту, та ставиться до них критично. 
Більш того, з відеозапису об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що «випивав та не доїхав додому», а також протягом всього часу за не притягнення до відповідальності пропонував працівникам поліції неправомірну вигоду в розмірі 10 000 гривень, за що був попереджений про настання кримінальної відповідальності.
Поряд із цим, у матеріалах справи наявна копія посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_1 (арк.6), що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає правила дорожнього руху, в тому числі п. 2.5. 
Апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що також свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.
У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Берестинського районного суду Харківської області від 19 лютого 2026 року у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя         С.К. Шабельніков