ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
іменем України

справа: №657/361/17 
провадження: №22ц/819/791/26 

28 квітня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді: Базіль Л.В.,
Приходько Л.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 лютого 2026 року, постановлене під головуванням судді Єпішина Ю.М., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Зміст позовних вимог
У лютому 2017 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 21 січня 2013 року в загальному розмірі 21 025,62грн., з яких борг за кредитом становить 7997,68грн.; проценти за користування коштами – 9350,53грн; пеня та комісія - 2200,00грн; штраф – 500,00грн. (фіксована частина); штраф – 977,41грн. (процентна складова); вирішити питання розподілу судових витрат.
Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 21 січня 2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком кредитний договір. 
АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах, встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку банк просив стягнути на свою користь.
Зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21 січня 2013 року за тілом кредиту у розмірі 7997,68грн. У задоволенні інших вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» судовий збір у сумі 608,60грн.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують правовідносини, обумовлені укладенням кредитного договору від 21 січня 2013року. Оскільки позичальник належним чином умови договору не виконав, заборгованість за тілом кредиту не повернув, банк отримав право на задоволення своїх вимог шляхом стягнення боргу у розмірі 7997,68грн.
Відмовивши у задоволенні вимог в частині стягнення процентів, пені та комісії, штрафів, нарахованих за порушення договірних зобов`язань, суд виходив з того, що умовами укладеного між сторонами договору їх нарахування не передбачено, а долучені банком витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг, які містили положення про їхнє нарахування, не містять підпису відповідача, а отже є непогодженими сторонами. 
Суд критично оцінив доводи ОСОБА_1 про те, що анкета-заява не підписувалася відповідачем, а на другій сторінці анкети-заяви стоїть підпис іншої особи, а також не прийняв до уваги посилання відповідача про те, що 21 січня 2013 року він не міг укласти кредитний договір, оскільки саме на той час його паспорт було викрадено. Суд вказав, що в ході розгляду справи відповідачем не було надано доказів на підтвердження підроблення та використання підроблених документів під час укладення кредитного договору.
Доводи апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через адвоката Чужикова Д.Ю., подав апеляційну скаргу, в якій, пославшись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 лютого 2026року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку в повному обсязі.
Скарга мотивована тим, що суд повною мірою не з`ясував всі обставини справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, а тому оскаржуване рішення суду не можна вважати законним та обґрунтованим.
Скаржник зазначив, що в матеріалах справи міститься витяг з ЄРДР від 31 травня 2013 року про вчинення шахрайських дій – оформлення кредиту по підробленому паспорту ОСОБА_1 (кримінальне провадження №12013230020002840) та постанова СВ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 29 серпня 2013 року про закриття кримінального провадження, з якої вбачається, що відповідач звертався до правоохоронних органів з приводу викрадення його паспорту в грудні 2012 року. Наведене свідчить про неможливість відповідача оформити кредит в АТ «Акцент-Банк» 21 січня 2013 року.
Крім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги факт наявності в матеріалах справи копії паспорта відповідача, дата видачі якого значно пізніша за день оформлення та видачі кредиту, що свідчить про неповноту з`ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права. Відповідач не підписував заяву на видачу кредиту від 21 січня 2013 року, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості.
Правова позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Акцент-Банк» просив скаргу залишити без задоволення, вказавши про законність та обґрунтованість рішення суду від 04 лютого 2026 року.
Розгляд справи апеляційним судом
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, передбаченими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі за позовом з ціною менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до частини тринадцятої статті 7 та частини першої статті 369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.
Частиною першою, другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
21 січня 2017 року між ПАТ «А-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок.
Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.16-17).
Згідно виписки по рахунку та розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 24 листопада 2016 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 21 025,62грн., з яких заборгованість за кредитом становить 7997,68грн.; за процентами – 9350,53грн; пеня та комісія - 2200,00грн; штрафи – 1477,41грн. (а.с.11-15; 212-213).
З витягу з кримінального провадження №12013230020002840 вбачається, що 31 травня 2013 року до ЄРДР внесено заяву ОСОБА_1 про те, що в березні 2013 року невстановлена особа, шахрайським шляхом, оформила кредит по підробленому паспорту на ім`я ОСОБА_1 , чим спричинила матеріальний збиток на суму 10000,00грн (а.с.72).
Постановою слідчого СВ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 29 серпня 2013 року закрито кримінальне провадження №12013230020002840, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Згідно цієї постанови «У ході розслідування встановлено, що ОСОБА_1 в грудні 2012 року загубив свій паспорт. У подальшому ним було подано заяву на відновлення втраченого документу. Однак, в березні 2013 року ОСОБА_1 надійшло повідомлення з АТ «Дельта банк» щодо оформлення кредитного договору на ім`я останнього на суму 10000грн. Після чого потерпілий намагався самотужки розібратися в ситуації з даною банківською установою, у ході чого помітив, що в документах по кредиту на фотокартці зображена зовсім інша людина. Тому ОСОБА_1 написав заяву на ім`я керуючого АТ «Дельта банк» щодо припинення та розірвання кредитного договору» (а.с.71).
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Положення вищезазначених процесуальних норм права передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Звернувшись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 21 січня 2013 року, АТ «Акцент-Банк» послалося на наявність між сторонами договірних правовідносин на підставі укладеного кредитного договору, оформленого шляхом подання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій позичальник вказав свої анкетні дані, зокрема, серію та номер паспорта НОМЕР_1 , виданого Каланчацьким РВ УМВС України 18 грудня 2001 року та підписав договір.
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 зазначив, що він не міг 21 січня 2013 року надати паспорт за відповідними реквізитами, як такий що був ним загублений. На підтвердження цих обставин послався на витяг з кримінального провадження №12013230020002840 та постанову слідчого СВ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 29 серпня 2013 року про закриття кримінального провадження №12013230020002840, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Аналіз зазначених доказів не дає підстави достеменно встановити коли саме був загублений відповідачем паспорт НОМЕР_1 , адже запис про втрату документа зроблений зі слів потерпілої особи, в межах повідомлення про кримінальне правопорушення, що мало місце у березні 2013 року стосовно оформлення на ім`я ОСОБА_1 кредиту в АТ «Дельта банк».
В ході розгляду справи, що переглядається, відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутність у нього паспорта серії НОМЕР_1 на час укладення кредитного договору 21 січня 2013 року. Матеріали справи не містять відомостей коли ОСОБА_1 повідомив уповноважений орган про втрату документа та подав заяву про видачу нового паспорта.
Також відповідач не підтвердив своїх тверджень про те, що ним не підписувалася анкета-заява від 21 січня 2013 року, адже єдиним належним способом підтвердити неналежність підпису ОСОБА_1 є почеркознавча експертиза, проведення якої відповідач не ініціював. За наведених обставин, ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та недоведеними перед судом.
Отже, на підставі поданих сторонами доказів у справі, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності між сторонами кредитних правовідносин, неналежне виконання відповідачем зобов`язання з повернення позичених кредитних коштів та стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 7997,68грн.
Оскільки рішення суду в частині відмови у стягненні процентів, пені, комісії та штрафів сторонами в апеляційному порядку не оскаржується, то правомірність рішення в зазначеній частині, згідно приписів частини першої статті 367 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 лютого 2026 року в оскаржуваній частині без змін.
Щодо розподілу судових витрат 
Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий:        В.О. Бездрабко

Судді:           Л.В. Базіль

Л.А. Приходько