Справа № 503/363/26
Провадження № 1-кп/503/103/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
проводячи відкрите підготовче судове засідання в залі суду у м. Кодима в судовому провадженні за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025150020003645 від 15.09.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куманів Городоцького району Хмельницької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , українця, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - водія відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.1, 307 ч.2 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений  ОСОБА_3 , захисник - адвокат ОСОБА_5 ,

встановив:
До Кодимського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням  ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.1, 307 ч.2 КК України, а під час підготовчого провадження була укладена угода про визнання винуватості (а.п.6-19 том 2).
Формулювання обвинувачення:
Епізод №1
Приблизно на початку вересня 2025 року інспектор прикордонної служби 3 категорії - водія відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 познайомився з ОСОБА_6 , з якою у нього склалися приятельські відносини.
В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 13.09.2025 у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом збуту психотропної речовини - амфетамін.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.09.2025 у невстановлений на даний час, ОСОБА_3 використовуючи мобільний телефон із номером НОМЕР_3 за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_6 та в ході телефонної розмови, поміж іншого, запропонував останній придбати у нього психотропну речовину - амфетамін, за ціною 1000 грн за 1 г речовини.
Усвідомлюючи, що ОСОБА_3 є діючим військовослужбовцем НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ та має намір вчинити неправомірні ОСОБА_6 звернулась з відповідним повідомленням до правоохоронних органів та в подальшому, будучи залученою до конфіденційного співробітництва, надала згоду ОСОБА_3 на придбання у нього психотропної речовини - амфетамін.
В свою чергу, ОСОБА_3 продовжуючи свої неправомірні дії направлені на незаконне збагачення шляхом збуту психотропної речовини, 28.09.2025 приблизно о 17 годині 26 хвилин використовуючи мобільний телефон із номером НОМЕР_3 за допомогою мобільного додатку «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_6 та повідомив останній про необхідність перерахування на його особисту банківську картку № НОМЕР_4 грошових коштів у розмірі 5000 грн за 5 психотропної речовини - амфетамін та 200 грн на паливо на дорогу, оскільки йому необхідно їхати на своєму транспортному до м. Чечельник Вінницької області для придбання психотропної речовини.
На виконання злочинного умислу ОСОБА_3 , 28.09.2025 приблизно о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_6 за допомогою мобільного застосунку «Приват-24» зі своєї банківської картки № НОМЕР_5 перерахувала на банківську картку № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_3 двома транзакціями 5000 грн та 200 грн відповідно, з урахуванням банківської комісії, за придбання 5 г психотропної речовини - амфетамін.
В подальшому, ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив про те, ще їй необхідно прибути близько 20 годин 00 хвилин до цвинтаря у м. Кодима Подільського району Одеської області, щоб отримати психотропну речовину - амфетамін.
Так, 28.09.2025 приблизно о 21 годині 27 хвилин ОСОБА_6 зустрілася з ОСОБА_3 у зазначеному місті, сіла до нього в транспортний засіб марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, державний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_3 , де під час спілкування ОСОБА_3 передав ОСОБА_6 складену двадцяти гривневу банкноту, в якій знаходився згорток з металевої фольги, в якому знаходилась психотропна речовину - амфетамін, кількісний вміст якої становить 0,697 г, та в подальшому вказану психотропну речовину ОСОБА_6 видала співробітникам правоохоронного органу.
Зазначений психотропний засіб включено до списку № 2 таблиці № 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 року № 1890 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» обіг якого обмежено.

Епізод №2
09.10.2025 приблизно о 11 годині 57 хвилин ОСОБА_3 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_3 , при спілкуванні з ОСОБА_6 , дотримуючись конспіративних методів, через месенджер «WhatsApp», діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА 1, повідомив про можливість придбання найближчим часом психотропної речовини - амфетамін у розмірі 20 г за 20000 грн, на що остання діючи під контролем правоохоронних органів погодилась.
В подальшому, 22.10.2025 приблизно о 09 годині 45 хвилин на месенджер «WhatsApp» ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_3 та сказав щоб вона перерахувала на банківську картку № НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА 1 грошові кошти у розмірі 20000 гривен, із розрахунку одна тисяча гривен за один грам психотропної речовини - амфетамін, тобто за придбання двадцяти грамів психотропної речовини - амфетамін та повідомив ОСОБА_6 про те, що їй необхідно прибути приблизно о 20 годині 30 хвилин до цвинтаря у м. Кодима Подільського району Одеської області, щоб отримати психотропну речовину - амфетамін.
На виконання злочинного умислу ОСОБА_3 та ОСОБА 1 направленого на незаконне збагачення шляхом збуту психотропної речовини, 22.10.2025 приблизно о 10 годині 42 хвилини ОСОБА_6 за допомогою мобільного застосунку «Приват24» зі своєї свою банківської картки № НОМЕР_5 зробила переказ на банківську картку № НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА 1, та номер якої надав ОСОБА_3 , 20000 грн, з урахуванням банківської комісії. 
Того ж дня, приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_3 на своєму транспортному засобі марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, державний номер НОМЕР_6 , прибув до місця мешкання ОСОБА 1 за адресою: АДРЕСА_2 , де отримав від останнього картонну коробку від медичного засобу, в якій знаходився згорток з металевої фольги, в якому знаходилась порошкоподібна речовина, рожевого кольору.
Далі, приблизно о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_6 зустрілася з ОСОБА_3 у зазначеному місті, сіла до нього в транспортний засіб марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, державний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_3 , де під час спілкування ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА 1, передав ОСОБА_6 картонну коробку від медичного засобу, в якій знаходився згорток з металевої фольги, в якому знаходилась психотропна речовину - амфетамін, кількісний вміст якої становить 2,977 г, та в подальшому вказану психотропну речовину ОСОБА_6 видала співробітникам правоохоронного органу.
Психотропну речовину - амфетамін, включено до списку № 2 таблиці № 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 року № 1890 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» обіг якого обмежено та відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 № 188 маса амфетаміну 2,977 г є великим розміром.

Епізод №3
ОСОБА_3 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, час та спосіб (у зв`язку з неможливістю), але не пізніше 22.10.2025 придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін загальною масою 0,953г, що містилась в п`яти згортках з металевої фольги, які в подальшому зберігав з метою збуту в салоні власного транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, державний номер НОМЕР_6 .
В подальшому, 22.10.2025 о 20 годині 40 хвилин на транспортному засобі марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, державний номер НОМЕР_6 , ОСОБА_3 рухаючись за кермом по вулицям м. Кодима Подільського району Одеської області перевіз за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Кодима, площа Гусєва, 1, зазначену психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін загальною масою 0,953г, що містилась в п`яти згортках з металевої фольги, які зберігав з метою збуту приблизно до 20 години 55 хвилин, коли працівниками правоохоронного органу його затримано та проведено обшук зазначеного автомобіля, де в салоні вищезазначеного автомобіля виявлено та вилучено зазначену психотропну речовини.
При цьому, встановлено, що вилучені 22.10.2025 у ОСОБА_3 5 згортків з металевої фольги в яких знаходились психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін та згорток з металевої фольги виданий ОСОБА_6 з психотропною речовиною, обіг якої заборонено - амфетамін, мають спільні ознаки, однакові за упакуванням та формою. 
Психотропну речовину - амфетамін, включено до списку № 2 таблиці № 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 року № 1890 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» обіг якого обмежено.

05.06.2026 року у приміщенні Кодимського районного суду Одеської області розташованому за адресою: Одеська область, м. Кодима, пл. Перемоги, 1-а між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості (а.п.6-19 том 2) відповідно до положень пункту 2 ч.1 ст. 468 КПК України.
Відповідно до змісту угод про визнання винуватості прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди (зміст угоди) щодо:
- формулювання обвинувачення:  ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, згідно формулювання наведеного вище;
- правових кваліфікацій, які передбачають кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується  ОСОБА_3 , а саме: 
за епізодом №1 за ч.1 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту та збут психотропної речовини;
за епізодом №2 за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту та збут психотропної речовини у великих розмірах, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб;
за епізодом №3 за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту психотропної речовини, вчинені повторно;
- визначення узгодженої сторонами міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення вище зазначених кримінальних правопорушень шляхом призначення йому покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців; за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ч.1, 2 ст. 69 КК України, основне у виді позбавлення волі на строк 2 роки та без призначення обов`язкового додаткового у виді конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим основним покаранням, призначити за сукупністю кримінальних правопорушень основне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч.1 ст. 62 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки замінити на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки;
- наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які в свою чергу обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, а саме для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України; підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст. 394 КПК України та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст. 424 КПК України; для підозрюваного чи обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
- наслідків невиконання угоди за якими обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди; у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку; умисне невиконання угоди є підставою для притягнення їх до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.
При цьому, під час проведення 22.06.2026 року підготовчого судового засідання сторонами угоди були внесені зміни до змісту угоди про визнання винуватості від 05.06.2026 року (а.п.6-19 том 2), які відображені в журналі судового засідання та технічному записі, а саме: 
- вилучення абзаців при викладенні обвинувачення, які зазначені між епізодами № 1 і № 2, між № 2 і № 3 (аркуші 9 і 10 угоди про визнання винуватості, які є аркушами 14 і 15 судового провадження том 2) та які відсутні у змісті пред`явленого обвинувачення викладеного у змісті обвинувального акту (аркуші обвинувального акту, які є аркушами 11 і 13 судового провадження том 1); 
- заміни у формулюванні обвинувачення щодо епізоду № 3 зазначення «заборонений» застосованого щодо обігу психотропної речовини - амфетамін на «обмежений»; 
- зазначення ознаки «незаконне» при викладеній кваліфікації діяння за епізодом № 3, а також зазначення ознак «вчинені» повторно, тобто саме у множені, за епізодами № 2 і № 3; 
- зазначення того, що обставина збіг тяжких сімейних обставин, яка пом`якшує покарання, наявна за кожним із трьох епізодів обвинувачення; 
- виключення із умови про призначення покарання за ч.1 ст. 307 КК України посилання на застосування ч.2 ст. 69 КК України.
Внесення до угоди про визнання винуватості від 05.06.2026 року зазначених вище змін відповідає положенням пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 року № 13, а також висновкам викладеним Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у своїй постанові від 29 листопада 2018 року у справі № 761/6774/16-к (провадження № 51-6799км 18).
Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтвердив свою згоду на затвердження укладеної з ним угоди про визнання винуватості та погодився на призначення йому міри покарання щодо якої ним було досягнуто згоди з прокурором. Крім того, відзначив, що тиску на нього або примушування до визнання своєї вини до нього не застосовувалось і укладення угоди є проявом його вільної волі.
Висновки суду 
Вирішуючи питання про можливість затвердження вище наведеної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з пункту 1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до пункту 2 ч.1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно положень ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків та злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом з`ясовано, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачений  ОСОБА_3 беззастережно визнає себе винним та щодо правових кваліфікацій яких сторонами угоди досягнуто згоди, згідно положень ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, а сам обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, міру узгодженого з ним покарання, а також наслідки, які настануть для нього у разі затвердження угоди судом.
Внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним, шкода завдана державним і суспільним інтересам.
Суд у підготовчому судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правові кваліфікації кримінальних правопорушень правильні, умови угоди відповідають інтересам суспільства щодо забезпечення швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, при цьому вона не порушує права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, а також наявні самі фактичні підстави для визнання винуватості. 
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження укладеної угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої її сторонами міри покарання в межах санкцій, передбачених ч.1 ст. 307 та ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням положень ч.1-2 ст. 69 та ч.1 ст. 70 КК України.
При цьому, суд відзначає, що сама кількість обставин, що пом`якшують покарання за кожним із епізодів обвинувачення, в поєднанні з такими даними про особу обвинуваченого як позитивна характеристика за місцем проживання з численними відзнаки як місцевої державної влади так і місцевого самоврядування за вагомий внесок у розвиток місцевої громади, зокрема її інфраструктури (функціонування водогінної мережі громади), істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а тому з урахуванням особи винного, який хоча і мав більш вагому роль у вчиненні кримінального правопорушення у співучасті (епізод №2), але при цьому вперше обвинувачений у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та після вчинення злочинних дій активно сприяння розкриттю кримінальних правопорушень (зокрема шляхом повідомлення обставини вчинених правопорушень, які раніше не були відомі стороні обвинувачення), надає суду підстави вважати, що умови угоди про визнання винуватості в частині призначення покарань (основного покарання) нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, а також не призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією частини статті Особливої частини КК як обов`язкового, відповідають положенням ч.1-2 ст. 69 КК України та пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7.
Окрім того, суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого  ОСОБА_3 , вважає наявними підстави, передбаченні ч.1 ст. 62 КК України, для замінити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк два роки на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, щодо чого досягнуто домовленості сторонами у змісті угоди про визнання винуватості. Водночас обставин, які є перешкодою для застосування такої заміни та передбачена ч.2 ст. 62 КК України судом не встановлено.
- щодо обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого:
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого та зазначені у змісті обвинувального акту, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень (зокрема шляхом повідомлення обставини вчинених правопорушень, які раніше не були відомі стороні обвинувачення) щодо епізодів № 1-3.
Згідно положень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 та висновків викладених в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 556/588/18 (провадження № 51-569км19) суд при ухваленні вироку не обмежений оцінкою наявності або відсутності обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання, яка наведена у змісті обвинувального акту, а тому «Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку».
При цьому, зі змісту укладеної угоди про визнання винуватості та наданих суду документів об`єктивно вбачається та обставина, що інкриміновані ОСОБА_3 діяння були вчинені останнім за умов наявності в його матері тяжкої хвороби (діагноз, якої суд не вважає за можливе зазначати у змісті даного судового рішення внаслідок положень ч.1 ст. 286 ЦК України та ст. 391 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII, як частину лікарської таємниці, але існування якого підтверджено належними доказами - копіями виписок із медичної карти стаціонарного хворого №ІХ-2410 від 11.10.2024 року, №ІХ-241216/28 від 18.12.2024 року, №ІХ-250630 від 02.07.2025 року та №ІХ-2508 від 06.08.2025 року (а.п.172 на звороті-174)), тобто було вчинено внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. 
У зв`язку з чим суд, у відповідності до своїх повноважень та оцінюючі в сукупному зв`язку згадані вище обставини, вважає необхідним визнати обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, також вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, передбачену пунктом 5 ч.1 ст. 66 КК України, щодо епізодів № 1-3.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, у змісті обвинувального акту не зазначені, а судом в ході судового провадження не встановлені.
Відповідно до наявних у суду відомостей обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання і попереднього ув`язнення характеризується позитивно (а.п.169-170 том 1); має численні відзнаки як місцевої державної влади так і місцевого самоврядування за свій внесок у розвиток місцевої громади, зокрема її інфраструктури (а.п.170 на звороті-171 том 1); має відзнаку за підтримку та допомогу особовому складу відповідного підрозділу ЗСУ (а.п.172 том 1); є військовослужбовцем за призовом з 09.12.2024 року під час мобілізації, на особливий період, НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України (а.п.116, 121-123 том 1); у лікаря психіатра на обліку не перебуває (а.п.125 том 1), але перебуває на профілактичному обліку у лікаря нарколога, згідно сукупності відомостей наявних у публічному доступі на офіційному веб сайті судової влади України та в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо нього у вироку ухваленому 07.03.2024 року у справи № 503/502/24; раніше в силу ст. 89 КК України не судимий (а.п.124 том 1).
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд, а саме:
- щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили:
Згідно положень пункту 1 розділу ІІ Порядок відбування покарання засуджених військовослужбовців у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, який затверджений Наказом Міністерства оборони України від 04 червня 2021 року № 155, військовослужбовці, засуджені до покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, до набрання вироком суду законної сили в установленому законодавством порядку тримаються на гауптвахтах Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - гауптвахта) або продовжують виконувати обов`язки військової служби у військовій частині (установі). Після набрання законної сили вироком суду, яким військовослужбовця засуджено до покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, підготовку до відправлення такого військовослужбовця для відбування покарання до дисциплінарного батальйону організовують: якщо військовослужбовець тримався на гауптвахті, - начальник органу управління Служби правопорядку, у зоні діяльності якого розташована гауптвахта; якщо військовослужбовець продовжував виконувати обов`язки військової служби у військовій частині, - командир (начальник) військової частини (установи). Організація відправлення засудженого військовослужбовця до дисциплінарного батальйону здійснюється начальником органу управління Служби правопорядку в десятиденний строк з моменту одержання розпорядження про виконання судового рішення.
Згідно положень першого речення ч.1 та ч.2 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року № 3352-XII, установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. У період дії воєнного стану в Україні та протягом двох років після його припинення чи скасування взяті під варту військовослужбовці можуть триматися в окремих ізольованих приміщеннях казарменого типу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
При цьому, згідно ухвал слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 24.10.2025 року та 19.01.2026 року у справі № 523/21704/25, а в подальшому на підставі ухвал Кодимського районного суду Одеської області від 17.03.2026 року та 04.05.2026 року у даному судовому провадженні, військовослужбовець ОСОБА_3 утримувався під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» із можливістю застосування альтернативного виду запобіжного заходу у вигляді застави у відповідному розмірі.
З огляду на зазначене вище, враховуючи ризики, передбачені пунктами 1 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також обставини, передбачені ст. 178 КПК України, то суд вважає, що згадані ризики не зменшилися та продовжують існувати, а тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного ув`язнення особи після засудження її компетентним судом. У справі «Руслан Яковенко проти України» Суд зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. Водночас із цим, згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року № 3352-XII (надалі Закон), попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. При цьому, ст. 2 Закону передбачено, що метою попереднього ув`язнення є запобігання, серед іншого, можливому ухиленню особи, взятої під варту, від суду, зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку. В свою чергу ч.3 Закону передбачено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою. Тому, з врахуванням вимог пункту 2 ч.4 ст. 374 КПК України, а також призначення ОСОБА_3 покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, то при ухваленні судового рішення по суті суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». 
- щодо початку строку відбування покарання:
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили.
- щодо рішення про залік досудового тримання під вартою:
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, а саме строк його досудового тримання під вартою та під час судового провадження у період з 20:55 години 22.10.2025 року (а.п.21, 124 том 1) по день набрання даним вироком законної сили або до дня зміни чи скасування цього запобіжного заходу.
- щодо майна, на яке накладено арешт:
Арешти на майно із заборонами розпоряджатися, відчужувати та користуватися, що були накладені ухвалами слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 24.10.2025 року у справі № 523/21704/25 (провадження № 1-кс/523/7030/25 і № 1-кс/523/7031/25) (а.п.126, 129 том 1), згідно положень ч.4 ст. 174 КПК України, підлягають скасуванню. Водночас із цим суд вважає відсутніми підстави для вирішення у межах даного судового провадження питання про скасування арешту на майно із заборонами розпоряджатися, відчужувати та користуватися, що був накладений ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 24.10.2025 року у справі № 523/21704/25 (провадження № 1-кс/523/7032/25) (а.п.127-128 том 1), оскільки майно зазначене в останній було вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБИ 1, матеріали щодо якої були виділені з матеріалів досудового розслідування в окреме провадження постановою прокурора від 12.03.2026 року із додатком до неї (а.п.142-154 том 1), а самі зазначенні предмети не зазначенні в обвинувальному акті при викладенні обвинувачення пред`явленого ОСОБА_3 , окрім банківської картки № НОМЕР_7 (епізод №2), але в частині останньої рішення про скасування арешту прийнято прокурором в порядку, передбаченому ч.3 ст. 174 КПК України, у відповідній постанові від 16.03.2026 року про закриття кримінального провадження (а.п.155-160 том 1).
- щодо речових доказів: 
Речові докази, а саме:
- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 12 Pro», імей 1: НОМЕР_8 , імей 2: НОМЕР_9 , із сім - карткою № НОМЕР_3 , які були використанні як засоби вчинення кримінальних правопорушень (епізоди №1 і №2) - засоби зв`язку і вилучені та поміщено до сейф - пакету №М002084, згідно положень пункту 1 ч.9 ст. 100 КПК України та ст. 961, 962 КК України, підлягають конфіскації (спеціальній конфіскації). При цьому, до виконання конфіскації ОСОБА_3 забезпечити можливість отримання інформації, яка зберігається у пам`яті цього мобільного телефону та/або карті пам`яті до нього, а також встановленої у ньому сім-карти, зокрема інформації з його телефонної книги, наявних текстових, фото і відео файлів, шляхом їх зняття (копіювання) та/або пересилання;
- банківську картку № НОМЕР_10 , яка була використана як засіб вчинення кримінального правопорушення (епізод №1) - електронний платіжний засіб для зарахування коштів одержаних внаслідок вчинення кримінального правопорушення та яку поміщено до сейф пакету №М002085, здати до відповідної банківської установи, якою її було емітовано;
- 4 згортки фольги з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, які поміщено до сейф пакету №М002086, згідно положень пункту 3 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягають знищенню; 
- автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», н/з НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_11 , належний на праві власності обвинуваченому ОСОБА_3 (а.п.137 том 1), який був використаний як засіб вчинення кримінальних правопорушень (епізоди №1, №2 і №3) - засіб для особистого переміщення, перевезення і психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, а також для зберігання і збуту останнього в його салоні, та який зберігається на спеціалізованому майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: пров. Куяльницький. 28 д, м. Подільськ, Одеської області (а.п.136 том 1), згідно положень пункту 1 ч.9 ст. 100 КПК України та ст. 961, 962 КК України, підлягає конфіскації (спеціальній конфіскації).
- щодо процесуальних витрат: 
Процесуальні витрати в загальній сумі 29416,20 грн, пов`язані із проведенням судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, згідно висновків експертів № СЕ-19/116-25/23927-НЗПРАП від 02.10.2025 в сумі 5348,40 грн (а.п.138 том 1), № СЕ-19/116-25/26388-НЗПРАП від 16.12.2025 в сумі 10696,80 грн (а.п.140 том 1) і № СЕ-19/116-25/26386-НЗПРАП від 06.01.2026 в сумі 13371,00 (а.п.139 том 1), згідно положень ст. 118, 124 ч.2, 126 ч.1 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. 314, 369, 370-374, 469, 472-475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 05 червня 2026 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , в приміщенні Кодимського районного суду Одеської області розташованому за адресою: Одеська область, м. Кодима, пл. Перемоги, 1-а, із змінами внесеними до неї 22.06.2026 року в ході проведення підготовчого судового засідання.
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.1, 307 ч.2 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, а саме:
за ч.1 ст. 307 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 9 (дев`ять) місяців; 
за ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, основне у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та, із застосуванням ч.2 ст. 69 КК України, не призначення обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна, передбаченого зазначеною санкцією частини статті Особливої частини КК України.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням (основним покарання), призначити за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання (основне покарання) у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст. 62 КК України призначене ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки замінити на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили.
Обрати у відношенні  ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Копію даного вироку для виконання в частині обраного до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».
Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, а саме з 20:55 години 22.10.2025 року по день набрання даним вироком законної сили або до дня зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Скасувати арешти майна із заборонами розпоряджатися, відчужувати та користуватися, що були накладені ухвалами слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 24.10.2025 року у справі № 523/21704/25 (провадження № 1-кс/523/7030/25 і № 1-кс/523/7031/25).
Речові докази, а саме: 
- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 12 Pro», імей 1: НОМЕР_8 , імей 2: НОМЕР_9 , із сім - карткою № НОМЕР_3 , конфіскувати. При цьому, до виконання конфіскації ОСОБА_3 забезпечити можливість отримання інформації, яка зберігається у пам`яті цього мобільного телефону та/або карті пам`яті до нього, а також встановленої у ньому сім-карти, зокрема інформації з його телефонної книги, наявних текстових, фото і відео файлів, шляхом їх зняття (копіювання) та/або пересилання;
- банківську картку № НОМЕР_10 здати до відповідної банківської установи, якою її було емітовано;
- 4 згортки фольги з порошкоподібною речовиною рожевого кольору знищити; 
- автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», н/з НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_11 , конфіскувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз, в загальній сумі 29416 грн 20 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, а саме:
1) обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з таких підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1