Справа № 487/6084/25
Провадження № 2/487/316/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2026 року  м. Миколаїв Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючий суддя Нікітін Д.Г.,
при секретарі Марченко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду міста Миколаєва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» про стягнення грошових коштів за договорами купівлі-продажу майнових прав на квартири,
В С Т А Н О В И В:
21.08.2025 представник позивача,  ОСОБА_1 , адвокат Проніна О.А. звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД», в якому просить розірвати договори купівлі-продажу майнових прав від 28.08.2021 №ГП/20/К7 та № ГП/29/К7, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» та ОСОБА_1 , а також стягнути з ТОВ «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 1471504,16 грн., у т.ч. 34474 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 12.08.2025 становить 1428912,82 грн., 38835,10 грн. пені та 3758,24 грн. 3% річних.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем було укладено декілька договорів купівлі продажу майнових прав, предметом яких є майнові права на однокімнатні квартири, загальною площею 34,26 кв.м. кожна, що розташовані на 3 та 4 поверхах 7 секції комплексної житлової забудови (багатоквартирного житлового будинку) по АДРЕСА_1 (1 черга), запланований термін закінчення будівництва об`єкта і передачі його в експлуатацію - ІІ квартал 2023 року; на день підписання договору загальна вартість майнових прав становить 291503 грн. з ПДВ, що еквівалентно 10930 дол. США; договірна ціна розрахована виходячи з проектної площі квартири за ціною, еквівалентною 319 дол. США (з ПДВ) за 1 кв.м. проектної загальної площі квартири за курсом долару до гривні (пряме котирування), встановленому у НБУ станом на день укладення Договору-1 (1 дол. США - 26,67 грн.); оплата договірної ціни здійснюється покупцем у вигляді 100% передплати в строк до 27.08.2021.
Позивачка зазначила, що “Порядком та умовами розрахунків” по Договорах передбачено, що загальна вартість майнових прав, які передаються продавцем покупцю за кожним з Договорів, становить 17237 дол. США із розрахунку 503 дол. США за 1 кв.м. об`єкту нерухомості, при цьому позивачкою 25.08.2021 оплачено відповідачу 12614 дол. США готівкою (по 6307 дол. США за кожним з Договорів) та перераховано грошові кошти в розмірі 583006 грн. (по 291503,00 грн. за кожним із Договорів) на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується Порядком та умовами розрахунків по договорам № ГП/20/К7 та № ГП/29/К7 від 25.08.2021, квитанціями ПАТ «Банк Восток» від 25.08.2021 № СВ05414864/1 та № СВ05414879/1.
Як вказує позивачка, умови вказаних договорів відповідачем виконані не були. Так, відповідачем не закінчено будівництво об`єкту та не передано його в експлуатацію у визначений термін, не видано органом ДАБК сертифікату про готовність об`єкта до експлуатації, не присвоєно останньому адресу та не передано позивачці майнові права на квартири за актами прийому -передачі.
Позивачка, вважаючи, що відповідачем було порушено умови спірних договорів, з метою досудового врегулювання спору в порядку, визначеному положеннями Договорів купівлі-продажу майнових прав від 25.08.2021 № ГП/20/К7 та № ГП/29/К7, направила відповідачу повідомлення від 30.06.2025 про розірвання вказаних Договорів та повернення коштів, які були направлені за юридичним та фактичним місцезнаходженням юридичної особи відповідача. Оскільки повідомлення повернулись без вручення відповідачу, то позивачка, посилаючись на п.п. 8.1, 8.2 спірних Договорів, вказує, що повідомлення від 30.06.2025 про розірвання договорів та повернення коштів вважаються врученими відповідачу 10.07.2025. 
Позивачка вважає, що є прострочення відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань щодо завершення будівництва будинку у строк, визначений Договорами, а відтак, у позивачки з`явилось право вимоги на повернення коштів, які він перерахував відповідачу на виконання умов спірних договорів, а також пені та 3% річних за безпідставне користування коштами позивача.
Ухвалою суду від 25.08.2025 було відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» про захист прав споживачів, розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав та стягнення грошових коштів. При цьому розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 30.09.2025 об 11:30 в приміщенні Заводського районного суду міста Миколаєва, за адресою: вул. Радісна,3, каб. №16, про що повідомлено сторони.
09.09.2025 від представника відповідача, адвоката Капінуса А.А., надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладено позицію щодо відсутності підстав для задоволення позовної заяви. 
Так, стосовно вимоги позивача про розірвання спірних договорів Відповідач зазначив, що у відповідь на повідомлення Позивачки від 30.06.2025 про розірвання договорів, Відповідачем було направлено листи від 04.09.2025 № 22 та № 23, якими підтверджено, що Договори від 25.08.2021 № ГП/20/К7 та № ГП/29/К7 є розірваними з 10.07.2025, а відтак вимога Позивачки про розірвання спірних договорів не підлягає задоволенню.
Щодо вимоги Позивачки про повернення коштів та стягнення пені, Відповідач зазначає, що спірними Договорами чітко встановлено, що у разі розірвання Покупцем Договору на підставі п.7.3. Договору, Продавець має повернути саме сплачені кошти, а не їх еквівалент та не вартість майнових прав. Так, пунктом 4.1. Договорів встановлено, що на день підписання Договору загальна вартість Майнових прав, які передаються Продавцем Покупцю за цим Договором, становить 291503,00 грн. (за кожним Договором), що еквівалентно 10930 доларам США. Договірна ціна розрахована виходячи з проектної площі Квартири за ціною, еквівалентною 319 доларів США (з ПДВ) за 1 кв.м. проектної загальної площі Квартири за курсом долару до гривні (пряме котирування), встановленому у НБУ станом на день укладення Договору (1$ - 26,67 грн.) Всі платежі за цими Договорами здійснюються в національній валюті України.
Так, згідно наявних у представника Відповідача даних, Позивачка за Договором купівлі- продажу майнових прав №ГП/20/К7 від 25.08.2021 сплатила грошові кошти саме в сумі 291503,00 грн., а не 6307 доларів США + 291503,00 грн., як зазначає Позивачка.
Також згідно наявних у представника Відповідача даних, Позивачка і за Договором купівлі-продажу майнових прав №ГП/29/К7 від 25.08.2021 сплатила грошові кошти саме в сумі 291503,00 грн., а не 6307 доларів США + 291503,00 грн., як зазначає Позивачка.
Відповідач зауважує, що доказів оплати інших коштів за Договорами, до позовної заяви не додано, а відтак, у відповідності до положень Договорів та вимог чинного законодавства України, в зв`язку з розірвання Договору №1 та Договору №2, у Відповідача виникло зобов`язання повернути Позивачці сплачені нею кошти по цими Договорам в сумі 583006,00 грн., а не 1428912,82 грн. (34474 доларів США), як вказує Позивачка.
Відповідач вказує, що спірні Договори є розірваними з 10.07.2025 року, а отже відповідно до п.7.3. Договорів, ч.1 ст.530 та ч.1 ст.255 ЦК України Відповідач зобов`язаний повернути сплачені Позивачкою кошти за цими Договорами в сумі 583006,00 грн. до 06.11.2025 (протягом 120 днів з дати розірвання Договорів). Вказане вище свідчить, що вимога Позивачки про стягнення коштів є передчасною, оскільки строк виконання зобов`язання по поверненню Відповідачем коштів не закінчився, а отже зобов`язання Відповідача по поверненню коштів не є простроченим.
17.09.2025 від представника Позивачки, адвоката Проніної О.О., надійшла відповідь на відзив, згідно з якою Позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог.
22.09.2025 від представника відповідача, адвоката Капінуса А.А., надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких Відповідач ще раз виклав свою позицію щодо незгоди з позовними вимогами та вказав, що Позивачкою сплачувались кошти в українській гривні, що підтверджується квитанціями наявними в матеріалах справи, а отже відповідно до положень Договорів поверненню підлягають саме сплачені кошти в українській гривні. 
30.09.2025 протокольною ухвалою закрито підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду по суті.
18.01.2026 від представника Позивачки, адвоката Проніної О.О., надійшла заява про зміну предмету позову, згідно з якою Позивачка зазначила, що з огляду на те, що Відповідачем частково погашена заборгованість, виникла необхідність змінити позовні вимоги, уточнивши резолютивну частину позовної заяви щодо стягнення в іноземній валюті, а також шляхом зменшення вимог внаслідок арифметичного перерахунку сум, зміни курсу долара, періоду, за який нараховується заборгованість.
Як зазначає Позивачка, факт часткової оплати за Договорами 1,2 підтверджується випискою з рахунку АТ “КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК” на ім`я ОСОБА_1 від 19.12.2025; розрахунком ціни позову від 16.01.2026 та офіційним курсом гривні до долара США НБУ від 16.01.2026 та 18.12.2025.
Отже, Позивачка просить суд прийняти заяву про зміну предмету позову від 18.01.2026 до розгляду, яка викладається у наступній редакції:
"-Розірвати Договір купівлі-продажу майнових прав № ГП/20/К7 від 25.08.2021 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» та ОСОБА_1 .
-Розірвати Договір купівлі-продажу майнових прав № ГП/29/К7 від 25.08.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» та ОСОБА_1 .
-Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» на користь ОСОБА_1 за договорами купівлі-продажу майнових прав, укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» та ОСОБА_1 , заборгованість станом на 16.01.2026 в загальній сумі 26417,64 доларів США, а саме: за договором купівлі-продажу майнових прав № ГП/20/К7 від 25.08.2021 - основна заборгованість - 10350,56 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 16.01.2026 становить – 449110,80 грн.; 3% річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України –252,14 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить – 10940,35 грн.; пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ – 2606,06 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить – 113076,95 грн. за договором купівлі-продажу майнових прав № ГП/29/К7 від 25.08.2021 р., - основна заборгованість - 10350,56 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 16.01.2026 становить – 449110,80 грн.; 3% річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України –252,14 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить – 10940,35 грн.; пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ – 2606,06 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить – 113076,95 грн.
-Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді професійної правничої допомоги – 10000,00 грн. (фіксований гонорар), а також 10000,00 грн. (гонорар успіху), а всього 20000,00 грн.
26.01.2026 від представника позивача, адвоката Бартошук В.О., надійшла заява, згідно з якою Відповідач не визнає позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з огляду на наступне.
Так, Відповідач зазначає, що заяву Позивачки від 18.01.2026 подано суду вже після закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті, що підтверджується протоколом судового засідання від 30.09.2025 в матеріалах справи, а відтак, на даний час Позивачка не має права збільшувати розмір позовних вимог або змінювати предмет або підстави позову.
Відповідач вказує, що в заяві про зміну предмету позову вказано, що нарахування 3 % річних та пені здійснені Позивачкою не лише за інший період, ніж було визначено в первісному позові (за період з 11.07.2025 по 16.01.2026, замість первісного періоду -з 11.07.2025 по 11.08.2025), а і іншим шляхом - в іноземній валюті (доларах США), з перерахунком в еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.08.2025, при цьому жодних обґрунтувань такої зміни порядку визначення розміру 3 % річних та пені Позивачкою не надано. Відтак, Відповідач вважає, що позовна заява первісно не містила жодного посилання на положення законодавства або судову практику, яка б дозволяла здійснення стягнення 3 % річних та пені в іноземній валюті – свідчить про те, що разом із зміною порядку розрахунків Позивачкою змінено і правові підстави позову, що недопустимо з точки зору цивільно
Щодо решти заявлених Позивачкою вимог, Відповідач зазначає таке.
Так, відповідач вказує, що «Порядок та умови розрахунків» по спірним договорам, на які посилається позивачка, не можуть бути визнаними доказами сплати коштів, оскільки ці документи не є первинними бухгалтерськими документами, а також вони не містять жодних зазначень про те, що позивачка передала, а відповідач прийняв будь-які кошти, а підписи сторін на вказаних «Порядках…» лише вказують на ознайомлення сторін з умовами додатків.
Додатки «Порядків…» по спірним договорам відображають лише намір сторін про внесення змін до договорів щодо вартості майнових прав, який фактично сторони не реалізували та не уклали додаткові угоди про внесення змін до п.4.1 договорів, якими визначено вартість майнових прав, а отже відповідач вважає, що при вирішені даного спору мають застосовуватись саме положення договору, а не порядків. 
Відповідач зазначає, що пунктами 4.1. спірних договорів визначено вартість майнових прав в гривні, цим же пунктом спірних договорів передбачено, що всі платежі за ними здійснюються в національній валюті України, а відтак договорами чітко визначено зобов`язання в гривнях, а також визначено, що зобов`язання має виконуватись в національній валюті України, а не як еквівалент в іноземній валюті. Договори не містять положень, які б вказували, що зобов`язання сторін по цим договорам має виконуватись, як еквівалент в іноземній валюті, а також не містять положень відносно того, що в разі розірвання договорів Продавець зобов`язаний повернути Покупцю еквівалент сплачених коштів, при цьому положеннями спірних договорів чітко встановлено, що у разі розірвання Покупцем договору на підставі п.7.3. договору, Продавець має повернути саме сплачені кошти. Отже відповідач вважає, що оскільки позивачем сплачувались кошти в українській гривні, що підтверджується квитанціями про сплату, то відповідно до положень спірних договорів поверненню підлягають саме сплачені кошти в українській гривні. 
Так, відповідач вказує, що згідно наявних у нього даних, Позивачка за Договоами-1,2 25.08.2021 сплатила грошові кошти саме в сумах по 291503,00 грн., а не по 6307 доларів США + 291503,00 грн., як нею зазначається. Доказів оплати інших коштів за Договорами матеріали справи як не містили, так і не містять, а матеріали справи підтверджують, що Позивачкою за Договорами-1,2 сплачено Відповідачу грошові кошти в загальній сумі 583006,00 грн. (291503,00 грн. + 291 503,00 грн.). Отже, саме цю суму у гривнях, а не її доларовий еквівалент, ТОВ “ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПАСАД” мало повернути на користь ОСОБА_1 у зв`язку з розірванням Договорів.
Відповідач зауважує, що зазначене вище зобов`язання на даний час виконане ТОВ “ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД” у повному обсязі, що підтверджується також ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.12.2025 у справі № 915/1622/25.
Так, Відповідач зазначає, що в ухвалі Господарського суду Миколаївської області від 22.12.2025 у справі № 915/1622/25, суд підтвердив, зокрема, що:
- 18.12.2025 ТОВ «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» повернуто на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 291503 грн, які сплачувались нею по Договору №ГП/20/К7 від 25.08.2021, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.12.2025 №541;
- 18.12.2025 ТОВ “ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД” повернуто на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 291503 грн, які сплачувались нею по Договору №ГП/29/К7 від 25.08.2021, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.12.2025 №542.
Отже, сплачені кошти в загальній сумі 583 006,00 грн. (291503,00 грн. + 291503,00 грн.) за Договорами-1,2 повернуті Відповідачем Позивачці у повному обсязі.
Крім того, в ухвалі від 22.12.2025 у справі № 915/1622/25 Господарським судом Миколаївської області викладено висновок про те, що на підтвердження оплати вартості майнових прав по Договорам-1-2 до заяви було додано:
- квитанцію ПАТ “Банк Восток” №СВ05414864/1 від 25.08.2021 про сплату 291503 грн.
- квитанцію ПАТ “Банк Восток” №СВ05414879/1 від 25.08.2021 про сплату 291503 грн.
Суд зазначив, що окрім суми визначеної п.4.1 Договорів-1-2 ним передано Продавцю по цим Договорам готівку в сумах 6307 доларів США по кожному Договору (зі спірних), проте вимог на ці суми до боржника не заявлено, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення даних оплат (порядок та умови розрахунків по Договору не є первинним бухгалтерським документом, а отже не може бути доказом здійснення оплати).
Відтак, відповідач вважає, що висновком Господарського суду Миколаївської області підтверджується, зокрема, факт недоведення Позивачкою сплати Відповідачу коштів за Договорами №№ 1,2 готівкою у дол. США та неналежність додатків до Договорів №№1-2 “Порядок та умови розрахунків” в якості доказів таких сплат, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 22.12.2025 у справі № 915/1622/25 набрала законної сили в порядку, визначеному чинним законодавством, і викладені в ній висновки є преюдиційними при вирішенні спору в даній справі у відповідності до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, згідно яких обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також відповідач вважає, що відсутні підстави для стягнення пені та відсотків річних.
Як зазначає відповідач, що в даному випадку до правовідносин між сторонами не можуть бути застосованими положення Закону України “Про захист прав споживачів”, оскільки позивачка не може бути визнаним особою, що має статус споживача у спірних правовідносинах, з огляду на те, що на момент її звернення до суду з позовом у даній справі спірні договори вже було розірвано (з 10.07.2025) з її ініціативи, що не заперечується відповідачем, а відтак, позивачкою, як стороною розірваних спірних договорів, втрачено правовий статус споживача за вказаними договорами.
Крім того, відповідач вказує, що позивачка уже реалізувала себе як кредитор у спірних правовідносинах у процедурі банкрутства, що також підтверджується зазначеною вище ухвалою Господарського суду Миколаївської області, а до розгляду Господарським судом Миколаївської області заяви у справі № 915/1622/25, а саме 18.12.2025, відповідач повністю погасив (задовільнив) вимоги перед позивачкою, які виникли внаслідок розірвання спірних договорів, у зв`язку з чим ухвалою від 22.12.2025 у відкритті провадження у справі про банкрутство відповідача було відмовлено.
Отже на думку відповідача, з урахуванням того, що спірні договори є розірваними, зобов`язання за ними припинені у зв`язку з розірванням цих договорів, грошові вимоги позивача вже заявлялись ним, як кредитором, у справі про банкрутство та судом встановлено їх погашення відповідачем, - спір у даній справі не є спором про захист прав споживачів у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» і тому підстави для стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 3 % загальної вартості замовлення в порядку ст. 10 Закону України “Про захист прав споживачів” відсутні.
Також 26.01.2026 від представника відповідача, адвоката Бартошук В.О., надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху, оскільки, на думку відповідача, до правовідносин між сторонами не можуть бути застосованими положення Закону України “Про захист прав споживачів” на тій підставі, що позивачем, як стороною розірваних Договорів-1-3, втрачено правовий статус споживача за цими договорами. Відповідач також вказує, що позивач уже реалізував себе як кредитор у спірних правовідносинах у процедурі банкрутства, що також підтверджується ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.12.2025 № 915/1622/25.
Як зазначає відповідач, з урахуванням того, що Договори-1, 2 є розірваними, а зобов`язання за ними припинені у зв`язку з розірванням цих Договорів, грошові вимоги позивача вже заявлялись ним як кредитором у справі про банкрутство та судом встановлено їх погашення відповідачем, - спір у даній справі не є спором про захист прав споживачів у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Натомість, на думку відповідача, предмет і підстави позову ОСОБА_1 свідчать, що заявлені вимоги є грошовими вимогами, похідними від розірвання договорів та наслідків стверджуваного неналежного виконання грошового зобов`язання, а не вимогами про захист прав споживача у чинних договірних відносинах.
Як вважає відповідач, в цьому випадку процесуальна пільга щодо звільнення від сплати судового збору в даному випадку не може бути застосованою, а отже позивач при зверненні до суду мав сплатити судовий збір за загальними правилами, а саме, в розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки ціна позову ОСОБА_1 визначена в сумі 1471504,16 грн., і 1 % від зазначеної ціни позову складає 14715,04 грн., що є меншим, ніж 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 (15140 грн.), то сплаті підлягав судовий збір у сумі 14715,04 грн.. Всупереч положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України доказів сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі до позовної заяви не додано.
09.02.2026 від представника позивача, адвоката Проніної О.О., надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення без розгляду заяви про зміну предмету позову та залишення позовної заяви без руху. 
Так, позивач зазначає, що ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 489/6084/25 до розгляду по суті через численні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом не ухвалювалась, та із посиланням на ст. 49 ЦПК України, вказує, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання. З огляду на те, що позивач не допускав одночасної зміни і предмета і підстав позову, та замість еквіваленту в доларах США на день ухвалення судового рішення просить стягнути заборгованість у доларах США (зміна предмета позову), збільшено за рахунок донарахування періоду розгляду справи у суді станом на 17.12.2025 по 3% річних по ч.2 ст. 625 ЦК України та по пені згідно п.6.5 Договору 1 та 2, а також зменшено розмір стягнутої заборгованості .
Позивач вважає, що оскільки ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.08.2025 вирішено питання про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ "ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД" про захист прав споживачів, розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав та стягнення грошових коштів, то подання клопотання про залишення позову без руху також розцінюється позивачем як зловживання процесуальними правами, оскільки клопотання є безпідставним, а ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає .
Отже, на думку позивача, усі заперечення представника відповідача не відповідають дійсним обставинам та по суті є “заперечення заради заперечень”, бо фактично вона допускає запереченнями, щоб з її доверітеля суд стягнув більше, ніж просить позивач.
Відтак, позивач просить суд визнати подання відповідачем клопотання про залишення без розгляду заяви про зміну предмету позову та залишення позовної заяви без руху від 26.01.2026, як таке, що заявлено з метою зловживання процесуальними правами та залишити його без розгляду.
12.02.2026 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання щодо участі в судових засіданнях по справі № 487/6084/25 в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів через онлайн сервіс відеозв`язку "ВКЗ".
19.02.2026 від представника позивача – адвоката Проніної О.О. надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі, яке призначено на 19.02.2026 о 09:30, провести без участі позивача та його представника.
Також 19.02.2026 від представника відповідача – адвоката Бартошук В.О. надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі, яке призначено на 19.02.2026 о 09:30, без участі відповідача та його представника.
Ухвалою суду від 14.04.2026 судом відмовлено в прийнятті заяви представника позивача адвоката Проніної О.О. про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД" про захист прав споживачів, розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав та стягнення грошових коштів та повернуто її заявнику, з огляду на те, що звертаючись в січні 2026 року з заявою про зміну предмету позову представник позивача не звернув увагу, що підготовче судове засідання закрито 30.09.2025 року протокольною ухвалою в судовому засіданні.
14.04.2026 від представника позивача – адвоката Проніної О.О. надійшло клопотання про повернення про повернення до стадії підготовчого судового засідання через необхідність долучення додаткових доказів та зменшення позовних вимог.
Також 14.04.2026 від представника позивача – адвоката Проніної О.О. надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, згідно з яким позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в загальній сумі 1 220 985,24 грн., у тому числі: 20701,12 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 13.04.2026 становить – 899643,76 грн; пені - 292987,84 грн; 3% річних - 28353,64 грн., а також стягнути судові витрати у вигляді: професійна правнича допомога – 15 000 грн (фіксований гонорар), 15 000 грн. (гонорар успіху), судовий збір за подання заяви про забезпечення позову – 605,60 грн; всього – 30 605,60 грн.
20.04.2026 від представника відповідача – адвоката Бартошук В.О. надійшло клопотання, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні заяви позивачки від 14.04.2026 про повернення зі стадії розгляду даної справи по суті до стадії підготовчого провадження, а також відмовити у прийнятті заяви позивачки від 14.04.2026 про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, з огляду на те, що у вказаній заяві позивачка збільшує як період здійснення нарахувань на суму стверджуваного боргу, так і порядок їх здійснення, що, на думку відповідача, є неприпустимим як на стадії розгляду справи по суті, так і на інших стадіях, оскільки одночасно змінюються і предмет, і підстави позову.
22.04.2026 від представника позивача – адвоката Проніної О.О. надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якій позивач просив залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД" про захист прав споживачів, розірвання договорів купівлі-продажу та стягнення коштів, оскільки, як зазначає позивач, враховуючи зловживання відповідача, що призвели до затягування розгляду справи, виникла необхідність в одночасній зміні підстав та предмету позову.
Ухвалою суду від 23.04.2026 судом відмовлено в задоволенні клопотання позивачки про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у зв`язку з тим, що суд почав розгляд справи по суті.
04.05.2026 від представника позивача Проніної О.О. було подано клопотання про витребування доказів та протокольною ухвалою суду клопотання було залишено без розгляду.
В судове засідання 04.05.2026 позивач та представник позивача не з`явилися та подали клопотання про проведення призначеного на 04.05.2026 року на 13.30 год. Судове засідання провести за відсутності позивачки та її представника. 
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Так, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» укладено договори купівлі-продажу майнових прав, а саме від 25.08.2021 № ГП/20/К7 та від 25.08.2021 № ГП/29/К7.
За умовами вказаних договорів позивачем було придбано у Відповідача майнові права на Об`єкти майнових прав:
1) однокімнатну квартиру, загальною площею 34,26 кв.м., розташовану на 3 поверсі 7 секції комплексної житлової забудови (багатоквартирні житлові будинки) по АДРЕСА_1 (1 черга);
2) однокімнатну квартиру, загальною площею 34,26 кв.м., розташовану на 4 поверсі 7 секції комплексної житлової забудови (багатоквартирні житлові будинки) по вул. Громадянській, 34, АДРЕСА_2 (1 черга).
- право на будівництво яких виникло у ТОВ «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт за № МК 112201852610 від 03.07.2020, наданого Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради.
Відповідно до п.п. 2.4, 4.1-4.2 Договору-1, запланований термін закінчення будівництва об`єкта і передачі його в експлуатацію - IІ квартал 2023 року; на день підписання Договору-1 загальна вартість майнових прав становить 291 503 грн. з ПДВ, що еквівалентно 10930 дол. США; договірна ціна розрахована виходячи з проектної площі квартири за ціною, еквівалентною 319 дол. США (з ПДВ) за 1 кв.м. проектної загальної площі квартири за курсом долару до гривні (пряме котирування), встановленому у НБУ станом на день укладення Договору-1 (1 дол. США - 26,67 грн.); оплата договірної ціни здійснюється покупцем у вигляді 100% передплати в строк до 27.08.2021.
Відповідно до п. 2.4 Договору-2, запланований термін закінчення будівництва об`єкта і передачі його в експлуатацію - ІІ квартал 2023 року; на день підписання Договору-1 загальна вартість майнових прав становить 291503 грн. з ПДВ, що еквівалентно 10930 дол. США; договірна ціна розрахована виходячи з проектної площі квартири за ціною, еквівалентною 319 дол. США (з ПДВ) за 1 кв.м. проектної загальної площі квартири за курсом долару до гривні (пряме котирування), встановленому у НБУ станом на день укладення Договору-2 (1 дол. США - 26,67 грн.); оплата договірної ціни здійснюється покупцем у вигляді 100% передплати в строк до 27.08.2021.
В пункті 7.3. кожного з Договорів вказано, що в випадку порушення Продавцем терміну завершення будівництва більш ніж на 3 місяці, проти запланованого (п.2.4 договору), Покупець має право розірвати Договір в односторонньому порядку шляхом направлення на адресу Продавця письмового повідомлення про відмову від договору. В такому випадку Договір вважається розірваним (припиненим) з дати отримання Продавцем такого повідомлення Покупця. У випадку припинення Договору з підстави, передбаченої цим пунктом Договору, Продавець зобов`язується повернути Покупцю кошти, сплачені останнім за Майнові права. Повернення коштів здійснюється в безготівковому порядку протягом 120 (сто двадцяти) днів з дати розірвання Договору і повідомлення Покупцем своїх банківських реквізитів для повернення коштів. 
В пункті 8.2. кожного з Договорів вказано, що датою отримання будь-якого повідомлення Стороною, якщо інше не передбачено цим Договором, в залежності від того, яка подія відбудеться раніше, є: дата отримання іншою Стороною надісланого листа; або десятиденний календарний день відправки відповідного відправлення (листа) за адресою Сторони-одержувача, зазначеному в Договорі.
На підтвердження оплати вартості майнових прав, яка визначена договорами (п.4.1. договорів) позивачкою додано квитанції ПАТ Банк Восток №СВ05414864/1 від 25.08.2021 про сплату 291530 грн та №СВ5414879/1 від 25.08.2021 про сплату 291503 грн.
У зв`язку з тим, що ТОВ «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» не закінчено будівництво об`єкта і не передано його в експлуатацію у визначені Договорами строки та не передано позиваці майнові права, останньою ініційовано розірвання Договорів купівлі-продажу майнових прав та повернення сплачених коштів, а саме:
- 30.06.2025 направлено на адресу ТОВ «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» повідомлення про розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав №ГП/20/К7 від 25.08.2021та повернення коштів.
- 30.06.2025 направлено на адресу ТОВ «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» повідомлення про розірвання Договору купівлі-продажу майнових прав №ГП/29/К7 від 25.08.2021 та повернення коштів.
В подальшому ТОВ «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» 18.12.2025 перераховано на рахунок позивачки грошові кошти в сумі 583006,00 грн в якості повернення коштів, які сплачувались ними по розірваним Договорам, а саме:
- 18.12.2025 ТОВ “ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД” повернуто на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 291503 грн, які сплачувались нею по Договору №ГП/20/К7 від 25.08.2021, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.12.2025 №541;
- 18.12.2025 ТОВ “ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД” повернуто на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 291503 грн, які сплачувались нею по Договору №ГП/29/К6 від 25.08.2021, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.12.2025 №542.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України саме на Позивача покладено обов`язок довести обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Пунктами 7.3. Договорів-1-2 №1 встановлено, що у випадку порушення Продавцем терміну завершення будівництва більш ніж на 3 місяці, проти запланованого (п.2.4 договору), Покупець має право розірвати Договір в односторонньому порядку шляхом направлення на адресу Продавця письмового повідомлення про відмову від договору. В такому випадку Договір вважається розірваним (припиненим) з дати отримання Продавцем такого повідомлення Покупця. У випадку припинення Договору з підстави, передбаченої цим пунктом Договору, Продавець зобов`язується повернути Покупцю кошти, сплачені останнім за Майнові права. Повернення коштів здійснюється в безготівковому порядку протягом 120 (сто двадцяти) днів з дати розірвання Договору і повідомлення Покупцем своїх банківських реквізитів для повернення коштів. 
На підтвердження оплати по Договорам-1-2 Позивачкою надано до суду квитанції ПАТ «Банк Восток»: від 25.08.2021 № СВ05414864/1 на суму 291503,00 грн. та від 25.08.2021 № СВ05414879/1 на суму 291503,00 грн., а загалом на суму 583006,00 грн.
Крім того, Позивачка стверджує, що нею було здійснено 100% передплату договірної ціни по Договорам-1-2, у тому числі по Договору-1 оплачено Відповідачу 6307 дол. США готівкою та по Договору-2 оплачено Відповідачу 6307 дол. США готівкою, що підтверджується додатками до Договорів-1-2 “Порядок та умови розрахунків”.
Разом із тим, “Порядки та умови розрахунків”, на які посилається Позивачка, не можуть бути визнаними доказами сплати коштів, так як ці документи не є первинними бухгалтерськими документами, а також вони не містять жодних зазначень про те, що Позивачка передала, а Відповідач прийняв будь-які кошти. Підписи ж сторін в даному випадку лише вказують на ознайомлення сторін з умовами додатків.
Додатки “Порядки та умови розрахунків” по Договорам-1-2 відображають лише намір сторін про внесення змін до Договорів щодо вартості майнових прав, який фактично Сторони не реалізували та не уклали додаткові угоди про внесення змін до п.4.1 Договорів-1-2, якими визначено вартість майнових прав, а отже при вирішені даного спору мають застосовуватись саме положення Договору, а не порядків. 
Пунктами 4.1. Договорів-1-2 визначено вартість майнових прав в гривні. 
Цим же пунктом Договорів передбачено, що всі платежі за ними здійснюються в національній валюті України. 
Отже, Договорами-1-2 чітко визначено зобов`язання в гривнях, а також визначено, що зобов`язання має виконуватись в національній валюті України, а не як еквівалент в іноземній валюті. 
Договори-1-2 не містять положень, які б вказували, що зобов`язання сторін по цим Договорам має виконуватись, як еквівалент в іноземній валюті. 
Також Договори не містять положень відносно того, що в разі розірвання Договорів Продавець зобов`язаний повернути Покупцю еквівалент сплачених коштів. 
В той же час положеннями Договорів чітко встановлено, що у разі розірвання Покупцем Договору на підставі п.7.3. Договору, Продавець має повернути саме сплачені кошти. 
Таким чином, оскільки Позивачкою сплачувались кошти в українській гривні, що підтверджується зазначеними вище квитанціями, - відповідно до положень Договорів-1-2 поверненню підлягають саме сплачені кошти в українській гривні. 
Згідно наданих в матеріали справи доказів Позивачка за Договорами-1-2 сплатила грошові кошти саме в загальній сумі 583006,00 грн., а не у загальній сумі 34474 дол. США, доказів оплати інших коштів за Договорами-1-2 матеріали позову не містять. 
Таким чином, у відповідності до положень Договорів-1-2 та вимог чинного законодавства України, в зв`язку з розірванням Договорів-1-2 у Відповідача існувало зобов`язання з повернення Позивачці фактично сплачених нею коштів у сумі 583006,00 грн., і це зобов`язання виконане ТОВ “ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД” у повному обсязі.
Викладені обставини також встановлені Господарським судом Миколаївської області під час розгляду заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ “ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД”.
Так, в ухвалі Господарського суду Миколаївської області від 22.12.2025 у справі № 915/1622/25, суд підтвердив, зокрема, що:
- 18.12.2025 ТОВ “ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД” повернуто на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 291503 грн, які сплачувались ним по Договору №ГП/20/К6 від 25.08.2021, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.12.2025 №541;
- 18.12.2025 ТОВ “ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД” повернуто на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 291503 грн, які сплачувались ним по Договору №ГП/29/К7 від 25.08.2021, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.12.2025 №542.
Отже, сплачені кошти в загальній сумі 583006,00 грн. (291503 грн. + 291503 грн.) повернуті Відповідачем Позивачці у повному обсязі.
Крім того, в ухвалі від 22.12.2025 у справі № 915/1622/25 Господарським судом Миколаївської області викладено висновок про те, що на підтвердження оплати вартості майнових прав по Договорам-1-2 Заявником додано:
- квитанцію ПАТ “Банк Восток” №СВ05414864/1 від 25.08.2021 про сплату 291503 грн.;
- квитанцію ПАТ “Банк Восток” №СВ05414879/1 від 25.08.2021 про сплату 291503 грн.
Суд зазначив, що Заявником в заяві вказується, що окрім суми визначеної п.4.1 Договорів-1-2 ним передано Продавцю по цим Договорам готівку в сумах 6307 доларів США та 6307 доларів США, проте вимог на ці суми Заявником до боржника не заявлено, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення даних оплат (порядок та умови розрахунків по Договору не є первинним бухгалтерським документом, а отже не може бути доказом здійснення оплати).
Ухвала Господарського суду Миколаївської області від 22.12.2025 у справі № 915/1622/25 набрала законної сили в порядку, визначеному чинним законодавством, і викладені в ній висновки є преюдиційними при вирішенні спору в даній справі у відповідності до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, згідно яких обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина п`ята статті 82 ЦПК України).
Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2025 у справі № 947/28306/21 (провадження № 61-10642св24), преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17)).
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (див. пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18)).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.07.202 в справі № 278/250/20 (провадження № 61-6679св24) вказано, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.
Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі.
Відтак, оскільки ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.12.2025 у справі № 915/1622/25, яка набрала законної сили в порядку, визначеному чинним законодавством, вже встановлено факт недоведення позивачем сплати відповідачу коштів за Договорами готівкою у дол. США та неналежність додатків до Договорів-1-3 “Порядок та умови розрахунків” в якості доказів таких сплат, тому в задоволенні вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості слід відмовити.
Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача пені в порядку п. 6.5 договорів-1-2, а також нарахованих на суми попередньої оплати по договорам 3 % річних у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд приходить до такого.
В пункті 7.3. Договорів-1-2 вказано, що у випадку припинення Договору з підстави, передбаченої цим пунктом Договору, Продавець зобов`язується повернути Покупцю кошти, сплачені останнім за Майнові права. Повернення коштів здійснюється в безготівковому порядку протягом 120 (сто двадцяти) днів з дати розірвання Договору і повідомлення Покупцем своїх банківських реквізитів для повернення коштів. 
Судом встановлено, що Договори розірвано з 10.07.2025, з огляду на що у відповідача виникло зобов`язання з повернення сплачених за майнові права коштів протягом 120 (сто двадцяти) днів, тобто, до 06.11.2025.
Фактично повернення коштів здійснене 18.12.2025.
Отже, у період 07.11.2025-17.12.2025 існувало прострочення повернення відповідачем позивачу коштів за договорами у загальній сумі 583006,00 грн.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Умовами п. 6.5 договорів-1-3 передбачено, що у випадку прострочення виконання Стороною своїх грошових зобов`язань за Договором вона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми не сплаченого у встановлений строк платежу.
Таким чином, у позивача виникло право на стягнення з відповідача 3 % річних та пені за указане вище прострочення повернення коштів.
Разом із тим, в даному випадку судом встановлено, що позивачем у зв`язку з порушенням відповідачем термінів розрахунків в часині повернення сум раніше сплачених коштів здійснені нарахування пені та 3 % річних за загальний період 11.07.2025-21.12.2025.
Такі нарахування здійснені на суму заборгованості, визначену в дол. США, що суперечить наведеним вище положенням п.п. 4.1 Договорів щодо визначення зобов`язань за Договорами в національній валюті України.
З огляду на висновок суду про те, що відповідно до положень Договорів-1-3 поверненню підлягають саме сплачені кошти в українській гривні, нарахування пені та 3 % річних могли бути здійсненими позивачем виключно на суму заборгованості в українській гривні.
Крім того, є безпідставним здійснення нарахувань на суму заборгованості (у гривнях України) за інший період, ніж з 07.11.2025 (наступного дня після закінчення 120-денного строку для повернення коштів, згідно умов Договорів) по 17.12.2025 (дня, що передував дню погашення заборгованості за Договорами).
У зв`язку з наведеними обставинами судом здійснено перерахунок підлягаючих до стягнення з відповідача сум 3 % річних та пені, з урахуванням суми заборгованості 583006,00 грн. та періоду прострочення - 07.11.2025-17.12.2025.
За розрахунком суду, стягненню з відповідача підлягають 3 % річних за період прострочення 07.11.2025-17.12.2025 у сумі 1964,65 грн.
Розрахунок здійснено за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Розрахунок: 583006,00 x 3 % x 41 : 365 : 100 = 1964,65 грн.
Крім того, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період прострочення 07.11.2025-17.12.2025 у сумі 20301,39 грн.
Розрахунок здійснено за формулою: Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де
С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення. 07.11.2025 - 17.12.2025 : 15,50 (облікова ставка НБУ). Розрахунок: 583006,00 (Сума боргу) x (2 x 15,50 : 365) x 41 днів (прострочення) : 100 = 20301,39 грн.
Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з ТОВ «Громадянський Посад» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 22266,04 грн., із яких: 3% річних ? 1964,65 грн., пеня ? 20301,39 грн.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог з ТОВ «Громадянський Посад» на користь Держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 1513,15 грн. та на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2662,99 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 352-354 ЦПК України, суд-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОМАДЯНСЬКИЙ ПОСАД» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 22266,04 грн., із яких: 3% річних ? 1964,65 грн., пеня ? 20301,39 грн.
В іншій частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з ТОВ «Громадянський Посад» на користь Держави судовий збір в розмірі 1968,20 грн.
Стягнути з ТОВ «Громадянський Посад» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2662,99 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.Г. Нікітін