справа № 208/15222/25
провадження № 2/208/1300/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді - Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання – Якимчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 208/15222/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Кам`янської міської ради в особі відділу формування та ведення реєстру територіальниї громади міста Кам`янської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідер-Комфорт» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Васильцова Ольга Миколаївна звернулася до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Кам`янської міської ради в особі відділу формування та ведення реєстру територіальниї громади міста Кам`янської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідер-Комфорт» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є користувачем квартири по АДРЕСА_1 , внаслідок заселення у квартиру на підставі ордеру, виданого її дядькові ОСОБА_3 .
Квартиронаймач ОСОБА_3 виписався із квартири 29 січня 1990 року.
Відповідно до довідки ТОВ «Лідер-Комфорт» про реєстрацію та склад сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , склад сім`ї 2 особи з 28.12.2004 року: ОСОБА_2 дата реєстрації 06.12.1966 року, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 (брат); ОСОБА_1 дата реєстрації 28.12.2004 року, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 (племінниця).
Квартира за адресою АДРЕСА_1 , не приватизована, перебуває у власності територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №453705418.
На теперішній час в квартирі зареєстровані 2 особи: позивач та її дядько – відповідач, що підтверджується довідкою №666 про реєстрацію та склад сім`ї від 21.05.2024 року.
ОСОБА_2 починаючи з 2005 року перестав постійно мешкати в квартирі, переїхав на інше місце проживання до Росії, і зовсім не з`являється в квартирі без поважних причин. Станом на день подачі даного позову відповідач постійно мешкає за другою адресою, яка не відома позивачеві. Отже, відповідач, ОСОБА_2 , вже майже 20 років поспіль, не проживає в даній квартирі. 
За час відсутності відповідача за місцем реєстрації у спірній квартирі позивач перешкод в користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_1 , відповідачу не чинила. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються декілька років поспіль без поважних причин.
Добровільно вирішити питання зняття з реєстрації не надалось можливим, відповідач на сьогоднішній день не мешкає у місті Кам`янському та не перебуває для того, щоб піти та добровільно знятись з реєстрації у спірній квартирі, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав щодо користування жилим приміщенням.
З метою відновлення своїх прав на вільне використання та розпорядження майном та можливості оформлення субсидії, просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою  АДРЕСА_2 .
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 року по цивільній справі № 208/15222/25 визначено головуючого суддю Гречану В.Г.
Відповідно до відомостей відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, які надійшли до суду 25.12.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 29.12.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 208/15222/25 за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.
04.03.2026 року в підготовче судове засідання представник позивача адвокат Васильцова О.М. не з`явилась надала до суду заяву про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Розгляд заяви здійснювати без участі позивача та його представника.
04.03.2026 року в підготовче судове засідання представник Виконавчого комітету Кам`янської міської ради в особі відділу формування та ведення реєстру територіальниї громади міста Кам`янської міської ради Олена Волощук надала до суду заяву про розгляду справи за відсутності їх представника. Розглянути справу за наявними матеріалами справи та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Заяв та клопотань не подавали.
04.03.2026 року в підготовче судове засідання Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер-Комфорт» в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Ухвалою суду від 04.03.2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.
14.05.2026 в судовому засіданні представник позивача адвокат Васильцова О.М. підтримала позовні вимоги та просила їх задовільнити та зазначила, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з 2005 року. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі то нараховуються суми заборгованості, які самостійно позивач сплачувати не має можливості. 
Відповідач  ОСОБА_2  про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за зареєстрованим місцем проживання відповідача, що в розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомив. 
В судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є користувачем квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок заселення у квартиру на підставі ордеру, виданого її дядькові ОСОБА_3 , про що свідчить архівний витяг від 03.11.2025 року № К-379/21/2-08 з протоколу від 11 серпня 1989 року № 20 засідання виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів, рішення від 11.08.1989 року №245 «О рассмотрении заявлений граждан района об обмене жилой площади», виданий архівним управлінням Кам`янської міської ради.
Квартира за адресою АДРЕСА_1 , не приватизована, перебуває у власності територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №453705418.
Окрім того відповідно до акту №68 від 17.11.2025 року, складеного юристом ТОВ «КК «Лідер-Комфорт» Антоном Терещенко в присутності сусідів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно зареєстрований, але не проживає в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з 2005 року. Також за вказаною адресою не зареєстрований та не проживає з 1990 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як вбачається з довідки ТОВ «Лідер-Комфорт» про реєстрацію та склад сім`ї №666 від 04.09.2025 року ОСОБА_2 являється дядьком позивачеві.
Тривалий час відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги та не надає будь-які кошти для підтримання майна у належному стані. Всі ці витрати самостійно несе позивач.
З наявних в матеріалах справи доказах судом встановлено, що відповідач в квартирі не проживає більш, ніж 20 років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей також не має.
Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном, ОСОБА_1 змушена сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб, а також позбавлена можливості скористатися іншими правами передбаченими чинним законодавством.
Основним законодавчим актом у сфері регулювання житлових відносин є Конституція України та Житловий кодекс України, прийнятий у 1983 році. (далі - ЖК України).
17 липня 1997 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенцію), а також Перший протокол та протоколи №№ 2, 4, 7 та 11 до цієї Конвенції. Певна увага приділена у Конвенції правам людини, що пов`язані з житлом. Так, п. 1 ст. 8 Конвенції встановлює, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм житлом, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, проводиться виключно в судовому порядку.
У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).
У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 понад 20 років не проживає за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України, є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні, а тому позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 209, 212-215, 280 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП не відомий, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме майном за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути із  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП не відомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1  адреса реєстрації:  АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://zv.dp.court.gov.ua.
Відомості про сторони:
Позивач:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1  адреса реєстрації:  АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП не відомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя   В.Г. Гречана