ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 травня 2026 року 	Справа № 280/1450/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 
до Запорізької обласної прокуратури 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Запорізької обласної прокуратури (далі – відповідач), в якій позивач просить суд: 
визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо не виконання рішення Конституційного Суду України під 26.03.2020 № 6-р/2020 та рішення Другою сенату Конституційною Суду України від 13.09.2023 № 8-р(П)/2023 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати з розрахованої відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» без урахування (окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури та щомісячної надбавки за вислугу років) та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру»;
зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 , з 16.12.2025 заробітну плату, розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», яка складається з окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури та щомісячної надбавки за вислугу років, а також інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням раніше виплачених сум. 
В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач, у порушення ст. 81 Закону України “Про прокуратуру”, виплачує позивачу заробітну плату у розмірі посадового окладу прокурора окружної прокуратури без надбавок за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді. З огляду на викладене, просить задовольнити позов.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву вх. № 12813 від 11.03.2026, де вказано, що наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 10.01.2024 № 23к ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області. Втім, позивач, поновлений на посаді за рішенням суду та не вважається таким, що успішно пройшов атестацію, передбачену Законом України від 19.09.2019 № 113-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури” (далі - Закон № 113-IX). Листом Офісу Генерального прокурора від 12.10.2023 № 21-2139вих-503окв-23 надано роз`яснення щодо оплати праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, згідно з яким з 13.09.2023 оплата праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, до проходження ними атестації здійснюється на підставі статті 81 Закону України “Про прокуратуру”, розрахованої на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без установлення будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років. Таким чином, відповідач, нараховуючи та виплачуючи заробітну плату позивачу, керується приписами ст. 81 Закону України “Про прокуратуру” та зазначеними роз`ясненнями Офісу Генерального прокурора. Позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить у їх задоволенні відмовити.
Ухвалою суду від 25.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/1450/26. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 05.11.2001, зокрема, з 15.12.2015 позивача призначено на посаду першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області, що підтверджується довідкою відповідача від 05.06.2025 № 07-94вих-25.
Наказом відповідача від 21.04.2023 № 161к його звільнено з посади першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області на підставі п. 19 розділу 1 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі – Закон України від 19.09.2019 № 113-ІХ) з 21.04.2023.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.08.2023 у справі №280/2649/23, що набрало законної сили 29.11.2023, крім іншого, визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 21.04.2023 № 161к про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 21.04.2023. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 22.04.2023.
На виконання зазначеного рішення суду відповідачем прийнято наказ від 10.01.2024 № 23к, яким позивача поновлено на посаді першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 22.04.2023.
02.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом щодо його заробітної плати. Листом від 05.06.2025 № 07-21-21 позивача повідомлено, що з 13.09.2023 оплата праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, до проходження ними атестації здійснюється на підставі ст. 81 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII, розрахованої на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без установлення будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виконання рішення Конституційного Суду України під 26.03.2020 № 6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційною Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 в частині встановлення та виплати заробітної плати з 03.05.2025, яка складається з окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури, щомісячної надбавки за вислугу років, а також інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України “Про прокуратуру”, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).
Відповідно до ст. 1 Закон № 1697-VII прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури” від 19.09.2019 № 113-IX запроваджено реформування системи органів прокуратури.
Законом України від 19.09.2019 № 113-IX “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури”, який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури та у зв`язку з цим внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема, до Закону України “Про прокуратуру”.
Відповідно до підпункту 2 пункту 21 Закону № 113-IX у Законі України “Про прокуратуру” (Відомості Верховної Ради України, 2015 р., № 2 - 3, ст. 12 із наступними змінами) у статті 7: у частині першій: пункт 1 викладено в такій редакції: “ 1) Офіс Генерального прокурора”; у пункті 2 слово “регіональні” замінено словом “обласні”; у пункті 3 слово “місцеві” замінено словом “окружні”; пункт 4 виключено.
Таким чином, згідно з частиною першою статті 7 Закону № 1697-VII (у редакції Закону № 113-IX) систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
Статтею 14 Закону № 1697-VII, у зв`язку із внесенням до неї змін Законом №113-ІХ, передбачено скорочення кількості прокурорів органів прокуратури. Зокрема, змінами, унесеними законодавцем, установлено, що загальна чисельність прокурорів органів прокуратури становить не більше 10 000 осіб. Приведення у відповідність із вимогами статті 14 Закону №1697-VII кількісного складу органів прокуратури здійснюється, крім іншого, шляхом проведення атестації на виконання вимог Закону № 113-ІХ.
Розділом ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 113-ІХ визначені принципи реформи органів прокуратури.
Так, згідно із пунктом 3 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 113-ІХ, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.
Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.
За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Відтак, у Законі № 113-IX збережено юридичний статус прокурорів, які продовжували здійснювати свої повноваження до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, а отже, гарантії їх незалежності як невіддільний елемент статусу прокурора.
Відповідно до п.п. 1-4 ч. 5 ст. 7 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII єдність системи прокуратури України забезпечується єдиними засадами організації та діяльності прокуратури; єдиним статусом прокурорів; єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів; фінансуванням прокуратури виключно з Державного бюджету України. 
Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі (абзац перший частини другої статті 15 Закону № 1697-VII).
Рішенням Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(11)/2023 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення“ Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури“ від 19 вересня 2019 року № 113-IX.
Конституційний Суд України у даному рішенні зазначив, що прокурори сприяють здійсненню правосуддя в межах повноважень, якими їх наділено відповідно до статті 131-1 Конституції України. Вони виконують свої обов`язки на професійній основі, мають юридичний статус, основу якого становлять спільні елементи, незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України або адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі. Єдиний порядок набуття статусу прокурора, наділення прокурорів однаковим обсягом гарантій незалежності, сукупність повноважень та обов`язків прокурора свідчить про єдиний юридичний статус усіх прокурорів.
Заробітна плата прокурора визначена ст. 81 Закону № 1697-VII, частиною 1 якої встановлено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 2 Закону № 1697-VII визначено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:
1) вислугу років;
2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Згідно ч. 3 статті 81 Закону № 1697-VII, посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. 
За правилами ч. 4 ст. 81 Закону № 1697-VII посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом:
1) прокурора обласної прокуратури - 1,2;
2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3. 
Згідно пп. 12 ч. 5 ст. 81 Закону № 1697-VII, посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються у такому розмірі: першого заступника керівника окружної прокуратури - 1,4 посадового окладу прокурора окружної прокуратури.
За приписами ч. 7 ст. 81 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. 
Із довідки Запорізької обласної прокуратури від 05.06.2025 № 07-94вих-25 встановлено, що станом на день видачі довідки вислуга років позивача складає 23 роки 07 місяців.
Відтак, позивач має право на отримання надбавки за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу.
Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п. 26 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст. 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення Конституційного Суду України визначено, що положення п. 26 розділу VI “Прикінцеві та перехідні положення” Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст. 81 Закону №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня Конституційним Судом України цього Рішення.
З урахуванням наведеного, суд, ухвалюючи рішення, враховує наступні обставини:
- позивач наказом від 10.01.2024 № 23к поновлений на посаді першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 22.04.2023;
- за правилами пункту 3 розділу II “Прикінцеві і перехідні положення” Закону № 113-IX за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури;
- Закон України “Про прокуратуру” не містить будь-яких правових норм щодо оплати праці прокурорів, які не пройшли атестацію, відмінне від тих прокурорів, які таку атестацію пройшли.
Обґрунтовуючи правомірність нарахування позивачу заробітної плати, виходячи із посадового окладу прокурора окружної прокуратури без урахування надбавок, відповідач посилався на лист Офісу Генерального прокурора від 12.10.2023 № 21-2139вих-503окв-23.
Так, Офіс Генерального прокурора спрямував керівникам обласних прокуратур лист від 12.10.2023 №21-2139вих-503 ОКВ-23 наступного змісту:
“Винагорода за працю є гарантією незалежності прокурорів та невіддільним елементом їх юридичного статусу, а отже, складником організації й порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Конституції України.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.09.2023 визнано неконституційною норму Закону України від 19.09.2019 “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури” стосовно оплати праці прокурорів та слідчих, у тому числі військових прокуратур, згідно з постановою Кабінету Міністрів України до їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної, окружної прокуратури.
Відповідно до позиції Конституційного Суду України, викладеної в цьому рішенні:
- прокурори до атестації і прокурори після її проходження мають єдиний юридичний статус, тобто однаковий обсяг гарантій незалежності;
- оплата праці прокурорів має визначатися відповідно до статті 81 Закону України “Про прокуратуру”;
- гарантії прокурорів потребують забезпечення на рівні з гарантіями суддів, закріпленими Законом України “Про судоустрій і статус суддів” (згідно з ч. 10 ст. 135 цього Закону суддям, які не здійснюють правосуддя, виплачується посадовий оклад без доплат).
З огляду на викладене з 13.09.2023 оплату праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, до проходження ними атестації слід здійснювати на підставі статті 81 Закону України “Про прокуратуру”, розраховуючи її на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років”.
Суд не приймає як підставу для розрахунку заробітної плати позивача наданий відповідачем лист, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 9 Закону України “Про прокуратуру” передбачено, що Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України. Усі накази Генерального прокурора оприлюднюються державною мовою на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора на наступний робочий день після їх підписання з додержанням вимог режиму таємності. Накази Генерального прокурора, що є нормативно-правовими актами, набирають чинності з дня їх оприлюднення, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня оприлюднення. Накази Генерального прокурора або їх окремі частини можуть бути оскаржені фізичними та юридичними особами до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Суд вважає, що вказаний лист не є ані нормативно-правовим актом, ані актом індивідуальної дії, які можуть регулювати такі правовідносини. Лише пряма вказівка у законі може змінювати порядок нарахування заробітної плати прокурору. 
Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII, оскільки цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні і не встановлює порядок виплати заробітної плати працівникам прокуратури, в том числі і тих, які є поновленими за рішеннями судів.
Крім того, суд звертає увагу на те, що Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII не містить будь-яких правових норм щодо оплати праці прокурорів, які не пройшли атестацію, відмінне від тих прокурорів, які таку атестацію пройшли.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на виплату позивачу заробітної плати, розрахованої відповідно до ст. 81 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII з урахуванням окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури, щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат, передбачених Розділом ІХ Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII. Належних та достатніх доказів зворотного відповідачем не надано.
Поряд із цим, вимога про зобов`язання відповідача нараховувати та виплачувати з 16.12.2025 заробітну плату, розраховану відповідно до ст. 81 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII, яка складається з окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури, щомісячної надбавки за вислугу років, а також інших виплат, передбачених Розділом ІХ Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII, з урахуванням раніше виплачених сум, спрямована на майбутнє. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. 
Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо не виконання Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 та Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати, розрахованої відповідно до положень ст. 81 Закону України “Про прокуратуру”, а саме без урахування окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури, щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України “Про прокуратуру”.
Зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 16.12.2025 заробітну плату, розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону України “Про прокуратуру”, яка складається з окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури та щомісячної надбавки за вислугу років, а також інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України “Про прокуратуру”, з урахуванням раніше виплачених сум. 
В іншій частині вимог, - відмовити.  
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення у повному обсязі складено та підписано 05.05.2026.

Суддя Л.Я. Максименко