ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року
м. Київ

справа № 638/1675/22
провадження № 61-10635св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп»,
третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луніна Тетяна Анатоліївна,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2023 року в складі судді Агапова Р. О. та постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2024 року в складі колегії суддів: Тичкової О. Ю., Маміної О. В., Пилипчук Н.П.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» (далі - ТОВ «Фінанс Проперті Групп»), у якому просив суд: скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ТОВ «Фінанс Проперті Групп» від 18 січня 2022 року № 62918384, згідно з яким здійснено реєстрацію права власності за відповідачем на 8-кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 249, 2 кв. м, житловою площею 163, 4 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2560413963120; припинити право власності ТОВ «Фінанс Проперті Групп» на вказану квартиру та витребувати її з володіння відповідача на користь позивача.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 20 квітня 2007 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк»), укладено кредитний договір № 11144430000, відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 338 000, 00 швейцарських франків.
У цей же день в порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір іпотеки, згідно з яким він передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .
Також 20 квітня 2007 року між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк»укладено договір поруки № 11144430000-П/1.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 26 червня 2014 року з нього та ОСОБА_4 було стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 268 570, 33 швейцарських франків, що еквівалентно 2 349 763, 71 грн.
16 вересня 2021 року АТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу № 16/09/2021 відступило ТОВ «Інвестмент Юніон», яке в свою чергу на підставі договору факторингу № 16/09/2021/1 відступило ТОВ «Фінанс Проперті Групп» право вимоги за договором іпотеки.
18 січня 2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т. А. здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінанс Проперті Групп».
На думку позивача, дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності на іпотечне майно за ТОВ «Фінанс Проперті Групп» є незаконними з огляду на невідповідність вимогам законодавства документів, поданих державному реєстратору. Крім того, визначена іпотекодержателем вартість предмета іпотеки не відповідає його дійсній ринковій вартості, а зміст наданого державному реєстратору висновку про вартість майна не відповідає вимогам чинного законодавства України.
Також позивач посилався на невідповідність змісту застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладеного в статті 5 договору іпотеки, вимогам статті 36 Закону України «Про іпотеку», оскільки таке застереження повинно було містити в собі, окрім іншого, порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки.
Короткий зміст судових рішень судівпершої та апеляційної інстанцій
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що для здійснення державної реєстрації права власності на квартиру за відповідачем державному реєстратору були надані обов'язкові документи, що відповідали вимогам чинного законодавства. Суд зауважив, що перевірка правильності нарахування заборгованості не входить до обов'язків державного реєстратора, а незазначення відповідачем у письмових вимогахпро усунення порушень умов кредитного договору конкретного способу задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченого статтею 36 Закону України «Про іпотеку», не є підставою для скасування права власності. Крім того, у разі неправильної оцінки вартості квартири на час державної реєстрації права власності на квартиру за новим власником позивач не позбавлений права вимагати відповідного відшкодування в межах іншого спору. Також суд дійшов висновку про відповідність пункту 5 договору іпотеки вимогам закону.
Апеляційний суд з такими висновками погодився, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У липні 2024 року  ОСОБА_1 через представникаОСОБА_5  звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2024 року й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставою касаційного оскарження зазначає застосування судами першої та апеляційної інстанцій норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 306/2053/16-ц, від 11 вересня 2019 року в справі № 755/7423/17, від 26 травня 2020 року в справі № 638/13683/15, від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17, від 09 вересня 2021 року в справі № 640/11311/19, від 14 грудня 2022 року в справі № 477/2330/18, від 01 лютого 2023 року в справі № 199/7014/20, від 13 березня 2024 року в справі № 201/15228/17.
Крім того, вказує про відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема, щодо застосування пункту 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку подання державному реєстратору звіту про оцінку майна, який не відповідає вимогам законодавства, та щодо того, яке рішення у такому випадку повинен ухвалити державний реєстратор, щодо застосування положень статті 38 Закону України «Про іпотеку», статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Касаційна скарга мотивована також тим, що суди не дослідили зібрані у справі докази, не надали їм належної оцінки. Зокрема, не взяли до уваги звіт про незалежну оцінку нерухомого майна від 27 січня 2022 року, а також не врахували факт невідповідності звіту 13 січня 2022 року вимогам законодавства. 
Крім того, на думку заявника, суд першої інстанції необґрунтовано відхилив повторне клопотання позивача про витребування у ТОВ «Фінанс Проперті Групп» розрахунку заборгованості.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
26 вересня 2024 року справа № 638/1675/22 надійшла до Верховного Суду.
ТОВ «Фінанс Проперті Групп» надіслало відзив на касаційну скаргу, у якому просило скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2024 року залишити без змін.
Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луніна Т. А. у встановлений судом строк відзив на касаційну скаргу не подала.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
20 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11144430000, згідно з яким позивач отримав кредит у сумі 338 000, 00 швейцарських франків.
У цей же день з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_1  передавв іпотеку банку восьмикімнатну квартиру, загальною площею 249, 2 кв. м, житловою площею 163, 4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ринкова вартість предмета іпотеки згідно зі звітом незалежного оцінювача становить 2 011 000, 00 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 26 червня 2014 року стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 11144430000 в сумі 268 570, 33 швейцарських франків, що згідно з курсом НБУ станом на 22 січня 2014 року становить 2 349 763, 71 грн, з яких: 230 529, 41 швейцарських франків, що згідно з курсом НБУ станом на 22 січня 2014 року становить 2 016 937, 77 грн, - кредитна заборгованість; 38 040, 92 швейцарських франків, що згідно з курсом НБУ станом на 22 січня 2014 року становить 332 825, 94 грн - заборгованість зі сплати процентів; 9 008, 71 швейцарських франків, що згідно з курсом НБУ станом на 22 січня 2014 року становить 78 818, 59 грн - заборгованість зі сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредитом.
В матеріалах справи відсутні відомості щодо фактичного виконання зазначеного рішення суду.
16 вересня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Інвестмент Юніон» укладено договір факторингу № 16/09/2021. До цього договору додана копія акту приймання-передачі документації, згідно з яким АТ «Укрсиббанк» передало, а ТОВ «Інвестмент Юніон» прийняло: 1) кредитний договір від 20 квітня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 з усіма додатковими угодами; 2) договір поруки від 20 квітня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 , з усіма додатками та додатковими угодами; 3) договір іпотеки від 20 квітня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 з усіма додатками та додатковими угодами.
16 вересня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Інвестмент Юніон» укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 20 квітня 2007 року.
16 вересня 2021 року ТОВ «Інвестмент Юніон» на підставі договору факторингу № 16/09/21/1 відступило ТОВ «Фінанс Проперті Групп» права вимоги за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 11144430000, договором поруки від 20 квітня 2007 року № 11144430000-П/1 та договором іпотеки б/н (реєстровий № 1407) від 20 квітня 2007 року.
17 вересня 2021 року між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір про відступлення прав вимоги від 16 вересня 2021 року за договором іпотеки, посвідченим 20 квітня 2007 року.
22 вересня 2021 року ТОВ «Фінанс Проперті Групп» надіслало на адресу позивача повідомлення про заміну кредитора та вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору у 30-денний строк, що підтверджується описом вкладення у поштове відправлення від 22 вересня 2021 року.
24 листопада 2021 року ТОВ «Фінанс Ппроперті Групп» повторно надіслало на адресу позивача вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору у 30-денний строк, яке було вручене за довіреністю 10 грудня 2021 року.
Вказані вимогимістять інформацію про основну суму боргу, проценти та комісію.
18 січня 2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т. А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 62918384 про реєстрацію за ТОВ «Фінанс Проперті Групп» права власності на предмет іпотеки.
Згідно з копією звіту про оцінку майна від 13 січня 2022 року, виконаного на замовлення ТОВ «Фінанс Проперті Групп» суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Метерстат Груп» та оцінювачем ОСОБА_8 , ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 складає 1 889 000, 00 грн.
Разом з тим згідно з висновком експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи від 13 жовтня 2023 року № 296/09-2023 ринкова вартість зазначеної квартири станом на 13 січня 2022 року могла складати 5 102 868, 00 грн з ПДВ.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свогоособистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина четверта статті 33 Закону України «Про іпотеку»).
Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Згідно з частинами першою-третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час звернення стягнення на предмет іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такогодоговору за своїми правовими наслідками та передбачає передачуіпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав/поданих документів вимогам законодавства.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина друга статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.
Відповідно до пункту 61 вказаного Порядку (в редакції, чинній на час проведення державної реєстрації) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:
1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;
2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або
засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або
засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або
засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);
3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;
4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
У цій справі встановлено, що відповідно до пункту 5.1 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: 1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
За змістом пунктів 5.2, 5.3 договору іпотеки у разі настання обставин, зазначених в пункті 4.1 договору, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодавця. У такому повідомленні іпотекодержатель зазначає, який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку», застосовується іпотекодержателем для задоволення вимог.
Отже, сторони у договорі іпотеки від 20 квітня 2007 року передбачили право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.
Суди попередніх інстанцій проаналізували норми чинної на час укладення договору іпотеки редакції Закону України «Про іпотеку», а також зміст пункту 5 договору іпотеки та дійшли мотивованого висновку про відповідність указаного пункту договору вимогам законодавства.
Крім того, у цій справі встановлено, що 22 вересня 2021 року та 24 листопада 2021 року ТОВ «Фінанс Проперті Групп» надсилало на адресу позивача вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.
У зазначених вимогах міститься інформація щодо суми боргу за основним зобов`язанням, процентами та комісією, а також попередження про передбачені законом загальні наслідки невиконання умов кредитного договору з посиланням на статті 36, 37 Закону України «Про іпотеку».
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів про дотримання відповідачем вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку», що стало підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з неналежним виконанням боржником основного зобов'язання.
Крім того, встановивши, що державному реєстратору були надані передбачені Порядком документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно вказав про дотримання реєстратором вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідність таких документів вимогам законодавства позивачем належними та допустимими доказами не спростована.
Висновки судів першої та апеляційної інстанцій не суперечать висновкам, викладеним Верховним Судом у зазначених в касаційній скарзі постановах.
Доводи касаційної скарги в частині необґрунтованого відхилення судом першої інстанції клопотання позивача про повторне витребування розрахунку заборгованості є безпідставними, оскільки наведене не має значення для вирішення спору по суті. При цьому суди правильно зауважили, що наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не оспорюється, а до обов`язків державного реєстратора перевірка правильності її нарахування не відноситься.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов'язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону та підстав для їх скасування немає.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2024 року залишити без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:  М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко