ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 260/5140/24
касаційне провадження № К/990/34608/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Ханової Р.Ф.,  Хохуляка В.В., 

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - Управління) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 (суддя Скраль Т.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду 18.06.2025 (головуючий суддя - Запотічний І.І., судді - Довга О.І., Шинкар Т.І.) у справі за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 
УСТАНОВИВ:
У серпні 2024 року Управління звернулось до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього податковий борг у загальному розмірі 246766,15 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у ФОП ОСОБА_1 станом на дату звернення до суду з вказаним позовом обліковується податковий борг за узгодженими податковими зобов`язаннями із податку на нерухоме майно, земельного податку з фізичних осіб та податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 246766,15 грн., нарахованими платнику згідно податкових повідомлень-рішень: від 19.09.2022 № 0610666-2413-0704, № 0610667-2413-0704, № 0610665-2413-0704, № 0610670-2413-0704, № 0610669-2413-0704 та від 22.09.2022 № 926308-2413-0704, які були надіслані платнику податків поштою та вручені платнику особисто 25.10.2022 (рекомендоване повідомлення № 8900002245183); від 28.04.2023 № 0286218-2413-0704, № 0285715-2413-0704, № 0286315-2413-0704, №0286502-2413-0704, № 0286219-2413-0704, № 0287146-2413-0704, № 2449546-2314-0704, які були надіслані платнику податків поштою, проте повернулися відправнику у відповідності до довідки за формою №20 (рекомендоване повідомлення № 8900002318598); від 23.01.2024 № 000/457/0716-24-06/ НОМЕР_1 , яке було надіслане платнику податків поштою, проте повернулося відправнику у відповідності до довідки за формою №20 (рекомендоване повідомлення № 0600082182800), яке було частково сплачене ФОП ОСОБА_1 на суму 5750,00 грн. Також, ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу було самостійно подано звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік, відповідно до якої платник самостійно задекларував суму податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 28368,85 грн. У зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 податкового боргу Управлінням було сформовано та надіслано платнику податкову вимогу форми «Ф» № 0000046-1308-0716 від 03.04.2023 на суму податкового боргу 99490,77 грн., яку було надіслано платнику податків поштою та вручено платнику особисто 12.04.2023 (рекомендоване повідомлення № 8801600093802). Крім того, у відповідності до статті 129 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 було нараховано пеню у розмірі 257,25 грн. за платежем: податок на доходи фізичних осіб. Податкові повідомлення-рішення та податкова вимога відповідачем не оскаржувалися та є чинними. Оскільки, податковий борг ФОП ОСОБА_1 в добровільному порядку сплачений не був, у податкового органу виникли підстави для стягнення суми податкового боргу в судовому порядку.
У жовтні 2024 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Управління, у якому просив скасувати (визнавши їх протиправними) як незаконні та необґрунтовані податкові повідомлення-рішення: від 19.09.2022 № 0610670-2413-0704 (з урахуванням стверджуваної Управлінням у його позовній заяві його передатування та перенумерування за № 687/07-16-24-13 від 07.02.2023) та від 28.04.2023 №0286502-2413-0704.
На обгрунтування своїх позовних вимог ФОП ОСОБА_1 послався на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними через правовий статус нерухомого майна, характер його цільового призначення і використання (будівлі промисловості), з огляду на що таке майно не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Також, ФОП ОСОБА_1 вказував, що будь-яке використання КВЕД не для статистичних потреб (адміністративних або нормативних) здійснюють самі користувачі за власними правилами, відповідаючи за це та належно пояснюючи таке використання.
Закарпатський окружний адміністративний суд ухвалою від 10.12.2024 об`єднав в одне провадження зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 до Управління про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень із первісним позовом Управління до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.
Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 14.02.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2026, У задоволенні позовних вимог Управління до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовив повністю. Зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 до Управління про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнив частково: скасував податкові повідомлення-рішення № 687/07-16-24-13 від 07.02.2023, а саме: податкові повідомлення-рішення від 19.09.2022 № 0610670-2413-0704, № 0610665-2413-0704, № 0610667-2413-0704. Визнав протиправною та скасував податкову вимогу форми «Ф» № 0000046-1308-0716 від 03.04.2023. В іншій частині зустрічного позову відмовив.
Також, Закарпатський окружний адміністративний суд додатковим рішенням від 10.03.2025 стягнув на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 601,97 грн.
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що оскільки Управлінням було протиправно здійснено перереєстрацію податкових повідомлень-рішень від 19.09.2022 № 0610670-2413-0704, № 0610665-2413-0704, № 0610667-2413-0704, що не передбачено чинним законодавством України, то з урахуванням положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України слід скасувати податкові повідомлення-рішення № 687/07-16-24-13 від 07.02.2023, а саме: податкові повідомлення-рішення від 19.09.2022 № 0610670-2413-0704, № 0610665-2413-0704, № 0610667-2413-0704, з урахуванням того, що податкові повідомлення-рішення № 687/07-16-24-13 від 07.02.2023 платнику не надсилалися. Також, суди виходили з того, що податкова вимога форми «Ф» № 0000046-1308-0716 від 03.04.2023 підлягає скасуванню, оскільки податковий борг у сумі 99490,77 складався, у тому числі, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахованого платнику згідно податкових повідомлень-рішень № 687/07-16-24-13 від 07.02.2023, а саме: податкові повідомлення-рішення від 19.09.2022 № 0610670-2413-0704, № 0610665-2413-0704, № 0610667-2413-0704, які були скасовані судом, а отже відсутні підстави для визнання податкового боргу ФОП ОСОБА_1 у розмірі 246766,15 грн. узгодженим.
Відповідач, не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав до суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин у справі, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову Управління і в частині часткового задоволення позову ФОП ОСОБА_1 та ухвалити нове судове рішення, яким позов Управління задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.
Підставою касаційного оскарження судового рішення у цій справі скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, та зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано висновок Верховного Суду, викладені у постанові від 07.08.2024 у справі № 820/3056/18, відповідно до якого процедурні порушення, допущені контролюючим органом, який згідно з пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України здійснює контроль за сплатою усіх податків, не звільняють платника від обов`язку сплатити грошові зобов`язання, нараховані контролюючим органом до закінчення строку давності.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 09.09.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
ФОП ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 09.06.2026 закінчив підготовку справи до касаційного розгляду, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами і призначив справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження з 10.06.2026.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Суди попередніх інстанцій установили, що згідно з інформацією з інформаційно-комунікаційних систем ДПС України, за ФОП ОСОБА_1 зареєстровано об`єкти нерухомого майна, зокрема, будівлі гуртово-продовольчої бази літ. «А», «Б» , загальною площею 1824,50 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
19.09.2022 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення №0610666-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2021 рік у сумі 2235,00 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (т.1, а.с. 25).
19.09.2022 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення №0610665-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2021 рік у сумі 766,08 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (т.1, а.с. 26).
19.09.2022 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення №0610667-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2021 рік у сумі 3050,40 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (т.1, а.с. 25).
19.09.2022 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення №0610670-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2021 рік у сумі 54 735,00 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (т.1, а.с. 27).
19.09.2022 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення №0610669-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2021 рік у сумі 3011,40 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (т.1, а.с. 27).
22.09.2022 Управлінням було прийняте податкове повідомлення рішення № 926308-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за 2022 рік у розмірі 35668,98 грн по платежу «Земельний податок з фізичних осіб» (т.1, а.с. 33).
07.02.2023 року Ужгородський відділ податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Управління звернувся до Заступника начальника Управління із доповідною запискою № 687/07-16-24-13, в якій вказав, що за результатами проведеного аналізу інтегрованих карток платників по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код бюджетної класифікації 1810300) було виявлено, що з технічних причин нараховані зобов`язання по податку проведені в інтегрованих картках платників не за місцем розташування об`єктів нерухомого майна, що призвело до безпідставного боргу. Так, податкові зобов`язання, нараховані гр. ОСОБА_1 у сумах 766,08 грн, 3050,40 грн, 54735,00 грн, які винесені відповідно до податкових повідомлень-рішень № 0610665- 2413-0704, № 0610667-2413-0704, № 0610670-2413-0704 від 19.09.2022, були проведені в інтегрованих картках платників Берегівської ТГ (код ДПІ 718), об`єкти нерухомого майна, за які проведено нарахування податку розташовані на території Великоберезнянської ТГ (код ДПІ 704) (а.с. 28).
Таким чином, податкові повідомлення-рішення № 0610665-2413-0704, № 0610667- 2413-0704, № 0610670-2413-0704 від 19.09.2022 за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС були зареєстровані за новими номерами: № 687/07-16-24-13, № 687/07-16-24-13, № 687/07-16-24-13 від 07.02.2023.
03.04.2023 Управлінням було надіслано ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу за формою «Ф» № 0000046-1308-0716, якою повідомлено платника про наявність станом на 02.04.2023 податкового боргу у сумі 99490,77 грн (т.1, а.с. 61).
28.04.2023 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення № 2449546-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2023 рік у сумі 41019,32 грн по платежу «Земельний податок з фізичних осіб» (т.1, а.с. 35).
28.04.2023 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення №0286218-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 829,92 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (т.1, а.с. 29).
28.04.2023 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення №0285715-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 3304,60 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (т.1, а.с. 29).
28.04.2023 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення №0286315-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 1087,13 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (т.1, а.с. 30).
28.04.2023 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення №0286502-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 59296,25 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (т.1, а.с. 30).
28.04.2023 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення №0286219-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 4842,50 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (т.1, а.с. 31).
28.04.2023 Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення №0287146-2413-0704, яким ФОП ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 3262,35 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (т.1, а.с. 32).
Також, Управлінням було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2019, результати якої оформлені актом від 02.01.2024 № 7/07-16-24-06/ НОМЕР_1 , на підставі висновків якого Управлінням було прийняте податкове повідомлення-рішення № 000/457/0716-24-06/ НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов`язання на 10781,12 грн (за податковими зобов`язаннями - 9801,02 грн, за штрафними санкціями - 980,10 грн) за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (т.1, а.с. 54).
Крім того, 30.04.2024 ФОП ОСОБА_1 самостійно подав звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за звітний податковий період 2023 рік, у якій задекларував суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, яка підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 28368,85 грн (т.1, а.с. 58-60).
Крім того, у відповідності до статті 129 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 була нарахована пеня у розмірі 257,25 грн за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування».
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.3 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Збором (є обов`язковий платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій. Сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.
Підпунктами 14.1.39, 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня; податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 ПК України).
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України).
Усталеною є практика Верховного Суду (зокрема, але не виключно, постанови від 13.02.2018 у справі №826/18379/14, від 19.02.2019 у справі №807/495/17, від 03.02.2022 у справі №560/4343/19, від 14.02.2022 у справі №826/9711/17 при їх системному аналізі) про те, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення боргу; момент його виникнення; встановлення факту сплати податкового боргу в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
При цьому, Верховний Суд наголошує, що при вирішенні позову про стягнення податкового боргу у відповідний спосіб здійснюється перевірка дотримання контролюючим органом вимог, передбачених ПК України, які надають право контролюючому органу звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно з абзацом 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Отже, положеннями пунктів 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу. Так, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу; податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пунктом 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що скерування податкової вимоги не свідчить про вжиття контролюючим органом заходів, спрямованих на погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу. Такі дії податкових органів призводять лише до формування та документального визначення податкового боргу. При цьому, вони об`єктивно передують процесу погашення податкових зобов`язань або стягненню податкового боргу (постанови Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 804/3642/16, від 14.07.2021 у справі № 815/2362/17, від 21.09.2018 у справі №808/3046/16).
В свою чергу, Верховний Суд вказує, що аналіз норм підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.3 статті 59, пункту 95.2 статті 95 ПК України дає підстави для висновку, що за своєю юридичною природою та призначенням податкова вимога має на меті інформування платника податків про суму узгодженого грошового зобов`язання, яке не було ним сплачене у встановлений строк, та непогашеної пені, а також про обов`язок їх погасити, факт виникнення податкової застави та можливі негативні наслідки непогашення податкового боргу у встановлений пунктом 95.2 статті 95 ПК України строк у вигляді вжиття контролюючим органом примусових заходів з його погашення, передбачених главою 9 Розділу ІІ ПК України.
Слід зазначити, що виникнення податкового боргу чи податкової застави не пов`язано із фактом формування або направлення (вручення) податкової вимоги. Цей документ лише формалізує стан, який вже існує в силу Закону. Проте обов`язковість інформування платника податків про такий стан та наслідки непогашення податкового боргу законодавцем закріплена як передумова для виникнення у контролюючого органу права на вжиття заходів з погашення цього боргу. Якщо ж таке право виникло і контролюючий орган розпочав дії з реалізації своєї компетенції по вжиттю заходів з погашення податкового боргу, то воно в подальшому не може бути нівельовано, а правомірність вжитих заходів може бути перевірена в межах адміністративного або судового оскарження.
Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Управління до ФОП ОСОБА_1 , з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Управлінням було протиправно здійснено перереєстрацію податкових повідомлень-рішень від 19.09.2022 № 0610670-2413-0704, № 0610665-2413-0704, № 0610667-2413-0704, що не передбачено чинним законодавством України, внаслідок чого такі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, з урахуванням того, що податкові повідомлення-рішення № 687/07-16-24-13 від 07.02.2023 платнику не надсилалися. 
Разом з цим, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доводам контролюючого органу, що Управлінням не формувалися нові податкові повідомлення-рішення за № 687/07-16-24-13 від 07.02.2023, а контролюючим органом лише були приведені у відповідність дані ІКП платника податків на підставі доповідної записки за № 687/07-16-24-13 від 07.02.2023.
При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять податкових повідомлень-рішень за № 687/07-16-24-13 від 07.02.2023.
Також, суди виходили з того, що податкова вимога форми «Ф» № 0000046-1308-0716 від 03.04.2023 підлягає скасуванню, оскільки податковий борг у сумі 99490,77 складався, у тому числі, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахованого платнику згідно податкових повідомлень-рішень № 687/07-16-24-13 від 07.02.2023, а саме: податкові повідомлення-рішення від 19.09.2022 № 0610670-2413-0704, № 0610665-2413-0704, № 0610667-2413-0704, які були скасовані судом, а отже відсутні підстави для визнання податкового боргу ФОП ОСОБА_1 у розмірі 246766,15 грн. узгодженим.
Між тим, зазначені висновки судів попередніх інстанцій є передчасними, з огляду на обставини, вказані вище, а також, зважаючи на наявність інших податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючим органом 19.09.2022, 22.09.2022, 28.04.2023 та 23.01.2024, правомірність яких (за виключенням зазначених у зустрічному позові) ФОП ОСОБА_1 не оспорював.
При цьому, суди попередніх інстанцій не надали будь-якої правової оцінки доводам сторін щодо правомірності нарахувань ФОП ОСОБА_1 податкових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень, які не оспорювались платником, набуття ними статусу узгоджених/неузгоджених та, відповідно, наявності/відсутності підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу.
Вказані обставини входять до предмету доказування та підлягають обов`язковому встановленню судом.
З урахуванням наведеного касаційна скарга Управління підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у даній справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Відповідно до частин другої, четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Керуючись ч. 1 ст. 349, ч.ч. 2, 4 ст. 353, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області задовольнити частково.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду 18.06.2025 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова   В.В. Хохуляк