154/4/26
1-кп/154/337/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025030510000731 від 08.10.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Володимира Волинської області, громадянки України, з вищою освітою, працюючої бухгалтером ФГ «Карпо Арго», незаміжньої, раніше не судимої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.361 КК України, 
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 в період з 31 березня 2025 року по 14 серпня 2025 року, перебуваючи за адресою м. Володимир, вул. 14 Князівської Бригади, буд. 79, керуючись єдиним прямим умислом, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, під приводом виконання фінансових операцій, пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності юридичною особою - суб`єктом підприємницької діяльності, використовуючи електронно-цифровий підпис в якості логіну та пароль, добровільно наданий ОСОБА_6 , з метою здійснення фінансових операцій по банківському рахунку НОМЕР_1 , відкритому на його ім`я в АТ «Укргазбанк», шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме ноутбука марки «Lenovo», під приводом оплати за послуги згідно рахунків № 1, № 2, № 16/06, № 25/06, № 16, № 08/07 здійснила операції з перерахунку грошових коштів із зазначеного вище розрахункового рахунку на загальну суму 485 000,00 гривень на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_7 , який, не будучи обізнаним із злочинними намірами останньої на заволодіння грошовими коштами, здійснив зняття грошових коштів через банкомат, який розташований за адресою м. Володимир, вул. Небесної Сотні, буд. 3, та у подальшому передав ОСОБА_4 , якими вона розпорядилась на власний розсуд, заподіявши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Крім того, у період з 31 березня 2025 року по 14 серпня 2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , керуючись єдиним прямим умислом, з корисливих мотивів, використовуючи ноутбук марки «Lenovo», з підключенням до мережі Інтернет, без відому та згоди власника рахунку здійснила 13 (тринадцять) входів в кабінет користувача автоматизованої системи віддаленого доступу АТ «Укргазбанк» з прив`язкою до розрахункового рахунку  НОМЕР_1 ,відкритого на ім`я юридичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 (база даних - програмно-апаратний комплекс банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та автентифікації відповідно до договору), яка згідно Закону України «Про платіжні послуги» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, де здійснила 13 (тринадцять) операцій із онлайн-перерахунку грошових коштів із зазначеного вище розрахункового рахунку на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я фізичної особи-суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_7 , чим здійснила несанкціоновані втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем віддаленого доступу «my.ukrgasbank».
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнала повністю, пояснила про обставини їх вчинення, які є аналогічними тим, що викладені в обвинувальному акті, не оспорювала їх. У скоєному щиро каялася, просила суворо її не карати. 
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Отже, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень повністю встановлена в ході судового розгляду, і її дії правильно кваліфіковані: за ч.4 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), шляхом здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, та за ч.1 ст.361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем. 
Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченій покарання за вчинені нею кримінальні правопорушення, суд виходить з такого.
При призначенні покарання обвинуваченим суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання, суспільну небезпеку скоєного ним злочину, а також його особистість, умови життя, виховання та здоров`я і загального розвитку, сімейні проблеми та матеріальний стан.
Разом з тим, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (з наступними змінами), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та кримінальних проступків, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, працює, не заміжня, задовільно характеризується за місцем проживання.
Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає її щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
З урахування вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, а саме: за ч.4 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі; за ч.1 ст.361 КК України - у виді обмеження волі. 
Остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
На підставі ст.75 КК України, суд, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винної та інші обставини справи, вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку, встановленого судом, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Таке покарання на думку суду відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.
Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.361 КК України, та призначити їй покарання:
- за ч.4 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- за ч.1 ст.361 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити  ОСОБА_4  остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75,76 КК України  ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного за цим вироком, якщо вона протягом іспитового строку - 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази у справі:
- флеш носій білого кольору марки «Transced" 2.0 4Gb - зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «Huawei Р smart 2019» (ІМЕІ1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ2: НОМЕР_4 ) з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_5 та «Водафон» НОМЕР_6 , які перебувають на зберіганні у ОСОБА_7 - залишити останньому за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1