Справа № 420/11646/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
І. Зміст позовних вимог.
До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – відповідач 2), у якому, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Черкаській області № 951060845216 від 09 квітня 2025 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Одеської обласної прокуратури №450 від 30 березня 2026 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії
- зобов`язати ГУПФ України в Черкаській області здійснити з 01 серпня 2025 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 80% від середньомісячної заробітної плати, зазначеної в довідці Одеської обласної прокуратури № 450 від 30 березня 2026 року та без обмеження її максимального розміру.
- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області здійснити з 01 серпня 2025 року виплату ОСОБА_1 перерахованої пенсії за вислугу років на підставі довідки Одеської обласної прокуратури № 450 від 30 березня 2026 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, у розмірі 80% від середньомісячної заробітної плати та без обмеження її максимального розміру та виплатити недоплачену різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією за період з 01 серпня 2025 року.
II. Позиція сторін.
На обґрунтування вказаних вимог позивачка зазначає, що перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, які підставі рішення управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси з 11 вересня 2012 року відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (далі Закон №1789-ХІІ) було призначено пенсію за вислугу років довічно у розмірі 80% моєї середньомісячної зарплати без обмеження максимального розміру. Після призначення пенсії, на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2016 у справі №520/5369/16-а, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року у справі № 420/4882/20, пенсія Позивачки неодноразово перераховувалась відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ у зв`язку з підвищенням посадових окладів та інших складових заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників на підставі довідок прокуратури Одеської області, з розрахунку 80% від місячного заробітку та без обмеження її максимального розміру. Однак, незважаючи на вимоги Закону №1789-ХІІ та вказані судові рішення ГУ ПФУ в Одеській області безпідставно виплачується пенсія, з урахуванням положень Закону №1697-VІІ та з обмеженнями. Позивачка 02.04.2026 року звернулася через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою до ГУ ПФУ в Одеській області про перерахунок пенсії на підставі довідки № 450 від 30.03.2026 року, виданої Одеською обласною прокуратурою, про розмір заробітної плати за нормами чинними на 01.08.2025 року за відповідною (прирівняною) посадою начальника управління, що враховується для перерахунку пенсії, яка за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Черкаській області та прийнято рішення №951060845216 від 09.04.2026 про відмову в перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що вказана довідка за №450 від 30.03.2026 року про розмір заробітної плати за нормами чинними на 01.08.2025 року не є підставою для перерахунку пенсії з урахуванням пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 20.08.2025 (Закон №4571), яким визначено, що у 2025 році положення ст. 7 Закону №4059 не є підставою для перегляду (перерахунку) раніше призначених пенсій прокурорам та видачі органами прокуратури довідок про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Вважаю, що дане рішення ГУ ПФУ в Черкаській області № 951060845216 від 09.04.2026 про відмову в перерахунку пенсії та дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо виплати пенсії із розрахунку 60% від заробітної плати (грошового забезпечення) та із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії, без урахування вимог Закону №1789-ХІІ та судових рішень, які набули законної сили, протиправними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
15.05.2026 судом зареєстровано від ГУ ПФУ в Черкаській області відзив на позов, яким заперечує проти його задоволення, вказуючи, зокрема, Позивач 02.04.2026 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії згідно Закону України “Про прокуратуру”. За принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Черкаській області було визначено відповідальним структурним підрозділом за розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії та прийняття рішення. За матеріалами електронної пенсійної справи встановлено, що позивачу призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року (далі - Закон 1697-VII). З моменту набрання чинності цим Законом питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. Вказане обмеження вперше було введено в дію Законом України від 08.07.2011 № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», норми якого не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Отже на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-УІІ, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, що узгоджується з висновками постанови Верховного Суду від 21.12.2021 (справа №580/5962/20), яка прийнята у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду. Законом України від 20.08.2025 № 4571-ІХ “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” статтю 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, становить: з 1 січня 2025 року по 31 липня 2025 року - 1600 гривень, з 1 серпня 2025 року по 31 грудня 2025 року - 2102 гривні. Відповідно до пункту 2 розділу ІІ “Прикінцеві положення” Закону № 4571-ІХ установлено, що у 2025 році положення частини другої статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" не є підставою для перегляду (перерахунку) раніше призначених пенсій прокурорам та видачі органами прокуратори довідок про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. З урахуванням вищенаведеного, вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії є безпідставними та необґрунтованими.
14.05.2026 судом зареєстровано від ГУ ПФУ в Одеській області відзив на позов, яким заперечує проти його задоволення, вказуючи, зокрема, що Позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 11.09.2012 р. 02.04.2026 ОСОБА_1 звернулась через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою № 2381 щодо перерахунку пенсії за вислугу років «Збільш. зарплати (пенсії за спецзаконами)». Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), розгляд документів, наданих для призначення пенсії позивачу провадився за принципом «екстериторіальності». Заяву, яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, було прийнято Рішенням №951060845216 від 09.04.2026, яким позивачу відмовлено в перерахунку пенсії. Оскільки Головним управлінням ПФУ в Одеській області не приймалось оскаржуване рішення по суті заяви Позивача, а у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії визначено ГУ ПФУ в Черкаській області, то саме цей орган і має завершити процедуру перерахунку(призначення) позивачеві пенсії. Такий підхід висловлений у постановах Верховного Суду від 24.05.2024р. у справі №460/17257/23, від 07.05.2024р. у справі №460/38580/22.
19.05.2026 р. судом зареєстровано від позивача відповідь на відзив ГУ ПФУ в Черкаській області, якою звертає увагу, що Відповідачем жодним чином не спростовано доводи Позивача щодо незаконності єдиної підстави для відмови в перерахунку пенсії, яку зазначив Відповідач в оскаржуваному рішенні №951060845216 від 09.04.2026, а саме застосування пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 20.08.2025 (Закон №4571). Інші підстави, які Відповідач наводить у відзиві на позов і на які він не посилався у своєму рішенні про відмову в перерахунку пенсії, як то відмова у застосуванні 80 відсотків від місячної заробітної плати та виплата пенсії без обмеження її максимального розміру, вже були предметом судового розгляду та оцінки при вирішенні аналогічного спору з Пенсійним фондом і рішення судів набрали чинності та перегляду не підлягають. Відповідач заперечуючи право позивача на перерахунок пенсії та її виплату у відсотковому розмірі та без обмежень не навів жодного аргументу на спростування рішень Конституційного Суду України, які наведені в позовній заяві, та які з урахуванням статей 147. 150. 151-2 Конституції України є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Відповідач, незважаючи на висновок суду у справі № 420/4882/20 щодо незаконності застосування при перерахунку пенсії положень ч.2 ст. 86 Закону №16-96-УП, якою визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від місячної заробітної плати, в черговий раз не розділяє поняття «призначення» пенсії та «перерахунок» вже призначеної пенсії, які мають різні правові підстави і наслідки. Враховуючи, що пенсію Позивачці призначено у 2012 році, тобто до 1 січня 2016 року, застосування Відповідачем обмеження максимального розміру пенсії є грубим порушенням статті 58 Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, на підставі якого їй призначено пенсію і який не містив норми щодо обмеження максимального розміру пенсії, Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УП та Закону №911-УШ, якими обмеження виплати пенсій прокурором максимальним розміром запроваджено починаючи з 1 січня 2016 року, що вже було встановлено в судовому рішенні по справі № 420/4882/20.
19.05.2026 р. судом зареєстровано від позивача відповідь на відзив ГУ ПФУ в Одеській області, якою вважає, що незважаючи на те, що оскаржуване рішення з урахуванням принципу екстериторіальності приймалось ГУ ПФУ в Черкаській області, з урахуванням положень Порядку від 25.11.2005 №22-1 є необґрунтованими доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про те, що він не приймав участі у розгляді заяви позивача, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення ГУПФ України в Черкаській області № 951060845216 від 09 квітня 2025 року про відмову у перерахунку пенсії відсутнє будь-яке обґрунтування щодо неврахування судового рішення у справі № 420/4882/20 за позовом Позивачки У ПФУ в Одеській області, яким визначено механізм, за яким має проводитися перерахування пенсії, можливо зробити висновок, що ГУПФ України в Одеській області, який є відповідачем у цій справі і зберігачем моєї електронної пенсійної справи, не передав до територіального управління, який з урахуванням принципу екстериторіальності приймав безпосередньо рішення вказане судове рішення для його врахування при розгляді заяви про перерахунок пенсії. Вказана обставина суттєво вплинула на прийняте ГУПФ України в Черкаській області рішення № 951060845216 від 09 квітня 2025 року про відмову у перерахунку моєї пенсії. Більш того, саме територіальний орган Пенсійного фонду України, на обліку якого перебуває пенсіонер, відповідає за фактичне нарахування перерахованої пенсії та її виплату.
15.05.20264 відповідачем на виконання ухвали суду від 04.05.2026 р. надано належним чином засвідчені копії документів з матеріалів пенсійної справи позивача.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 04.05.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 11.09.2012 є отримувачкою пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.
02.04.2026 ОСОБА_1 звернулась через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою № 2381 щодо перерахунку пенсії за вислугу років «Збільш. зарплати (пенсії за спецзаконами)», до якої додано Довідку Одеської обласної прокуратури від 30.03.2026 № 450 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.
Згідно Довідки Одеської обласної прокуратури від 30.03.2026 № 450 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, виданої ОСОБА_1 про те, що відповідно до Рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та статті 81 та 86 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697) та у зв`язку з початком роботи Одеської обласної прокуратури розмір заробітної плати (грошового забезпечення), за нормами чинного законодавства на 01.08.2025 за відповідною ( прирівняною) посадою начальника управління всього складає 117638,74 грн.
Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ в Черкаській області, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
09.04.2026 відділом перерахунків пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг ГУ ПФУ в Черкаській області прийнято рішення № 951060845216, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно з поданою заявою від 02.04.2026 № 2381.
Дане рішення ГУ ПФУ в Черкаській області обґрунтовано наступним, зокрема
- Рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та норми частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-УІІ «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.
- з набуття чинності 13.09.2025 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»» від 20.08.2025№ 4571-ІХ (далі Закон № 4571) частину другу статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-ІХ доповнено таким змістом: «Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, становить: з 01.01.2025 року по 31.07.2025 року - 1600 гривень, з 01.08.2025 року по 31.12.2025 року-2102 гривень.
- пунктом 2 розділу II «Прикінцевих положень» Закону № 4571 установлено, що у 2025 році положення статті 7 Закону № 4059 не є підставою для перегляду (перерахунку) раніше призначених пенсій прокурорам та видачі органами прокуратури довідок про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.
- в результаті аналізу наданих документів встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії надано довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), за нормами чинного законодавства на 01.08,2025 за відповідною посадою начальника управління від 30.03.2026 № 450 видану Одеською обласною прокуратурою.
Вважаючи протиправним дане рішення ГУПФ України в Черкаській області, позивач звернувся до суду з цим позовом.
V. Норми права, які застосував суд.
Конституцією України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР передбачено, зокрема.
- органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. (частина 2 статті 19 Конституції України)
- громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. ( стаття 46 Конституції України).
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII ( далі – Закон № 1789-XII), який втратив чинність з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII). 
Розділ XII Прикінцеві положення Закону № 1697-VІІ щодо набрання ним чинності неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. З 15.07.2015 втратив чинність Закон №1789-XII (крім п.8 ч.1 ст.15, ч.4 ст.16, абз.1 ч.2 ст.46-2, ст.47, ч.1 ст.49, ч.5 ст.50, ч.ч.4, 6, 11 ст.50-1, ч.3 ст.51-2, ст.53 щодо класних чинів).
Особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі Закон №1789-ХІІ), яка передбачала, що:
- прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ);
- обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч.12 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ);
- призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ).
В подальшому, до вказаної статті 50-1 Закону №1789-ХІІ вносилися зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі Закон №3668-VI), внаслідок яких наведена вище ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ з 01.10.2011 змінила порядковий номер « 18 » цієї частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
14.10.2014 ухвалено новий Закон України Про прокуратуру №1697-VІІ (далі Закон №1697-VІІ), частина 20 статті 86 якого (в первинній редакції) мала наступну редакцію: « Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України (далі Закон №76-VIII), яким, серед іншого, внесено такі зміни:
частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;
частину двадцяту статті 86 Закону №1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Частина 3 статті 81 Закону №1697-VІІ в редакції Законів № 1774-VIII від 06.12.2016, № 113-IX від 19.09.2019 визначає, що з 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. 
VI. Оцінка та висновок суду.
Аналіз наведених вище норм права свідчить про те, що станом на час призначення позивачці пенсії ( 2012 рік) порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у ч.12 та 17 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ та відповідно застосовувалися до позивача у діючій редакції.
При цьому, положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури містились з аналогічним змістом у первинній редакції ч.20 ст.86 Закону №1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01.10.2011 ч. 18) статті 50-1 Закону №1789-ХІІ.
Разом з тим, з набранням чинності Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України (далі Закон №76-VIII), з 1 січня 2015 року в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України Про прокуратуру, а законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.
Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:
частина двадцята статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
частина двадцята статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Отже, чинна з 13.12.2019 норма частини 20 статті 86 Закону №1697-VII визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати працівникам прокуратури.
Також Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Таким чином, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішень від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020 у позивача виникло право на звернення за перерахунком пенсії в порядку, визначеному частиною 20 статті 86 Закону №1697, а саме: з дня підвищення заробітної плати працівникам прокуратури на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалів пенсійної справи, позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, якій з 11.09.2012 призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» Закону №1789-ХІІ.
Суд зазначає, що підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.
Враховуючи відсутність нормативного акту, який би регулював порядок перерахунку раніше призначених пенсій працівникам прокуратури, з урахуванням частини 6 статті 7 КАС України застосуванню до спірних правовідносин підлягають приписи Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, яким встановлено, що з метою перерахунку призначеної пенсії до управління пенсійного фонду подається заява встановленого зразка.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та статті 81 та 86 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697) та у зв`язку з початком роботи Одеської обласної прокуратури, 30.03.2026 позивачці надано довідку № 450 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.08.2025 року, який становить 117638,74 грн.
02.04.2026 ОСОБА_1 звернулась через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою № 2381 щодо перерахунку пенсії за вислугу років «Збільш. зарплати (пенсії за спецзаконами)», до якої додала вказану довідку для здійснення перерахунку пенсії. 
За принципом екстериторіальності, вказана заява позивачки була розглянута відділом перерахунків пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг ГУ ПФУ в Черкаській області, за результатам розгляду якої прийнято рішення № 951060845216, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно з поданою заявою від 02.04.2026 № 2381 у зв`язку з тим, що пунктом 2 розділу II «Прикінцевих положень» Закону № 4571 установлено, що у 2025 році положення статті 7 Закону № 4059 не є підставою для перегляду (перерахунку) раніше призначених пенсій прокурорам та видачі органами прокуратури довідок про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.
Надаючи правову оцінку вказаному рішенню ГУ ПФУ в Черкаській області, суд враховує наступне.
Положеннями частини 12 статті 86 Закону № 1697-VII передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Відтак при перерахунку пенсії повинні враховуватися складові заробітної плати позивача за посадою, з якої позивачу призначено пенсію.
Відповідно до ч.3, 4 ст.81 Закону №1697-VII посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом, зокрема: заступника керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора.
Законами України Про державний бюджет України на 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки було установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовувався для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень.
Разом з тим, згідно з п.3 Закону України №4571-IX від 20.08.2025 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі Закон №4571-IX), який набрав чинності 13.09.2025, внесено зміни у статтю 7 Закону від 19.11.2024 №4059-1Х «Про Держаний бюджет України на 2025 рік», а саме:
1) абзац сьомий частини першої виключено;
2) доповнено частиною другою такого змісту: "Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, становить: з 1 січня 2025 року по 31 липня 2025 року - 1600 гривень, з 1 серпня 2025 року по 31 грудня 2025 року - 2102 гривні".
Таким чином, підвищення заробітної плати прокурорів органів прокуратури відбулось з 01.08.2025 у зв`язку з внесенням Законом № 4571-IX змін до ч. 2 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та збільшенням розміру прожиткового мінімуму з 1600 грн до 2102 грн для визначення базового окладу прокурора окружної прокуратури.
Разом із цим, п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №4571-IX установлено, що у 2025 році положення ст. 7 Закону № 4059 не є підставою для перегляду (перерахунку) раніше призначених пенсій прокурорам та видачі органами прокуратури довідок про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.
Як зазначалось вище, вказані положення Закону №4571-IX стали єдиною підставою для відмови Позивачці в перерахунку її пенсії за оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області.
Щодо вказаного аргументу ГУ ПФ в Черкаській області, то суд зауважує на тому, що Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 28.08.2020 № 10-р/2020 зазначав, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 09.07.2007 № 6-рп/2007). Крім того, виходячи з того, що предмет регулювання Бюджетного кодексу України (далі - Кодекс), так само, як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, що обумовлено положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, Конституційний Суд України в Рішенні від 27.02.2020 № 3-р/2020 дійшов висновку, що Кодексом не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію або скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України (абзац восьмий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).
Отже, Конституційний Суд України вкотре наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.
Тому, враховуючи неодноразово викладену Конституційним Судом України юридичну позицію стосовно того, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони (зокрема, абзаци третій, четвертий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008), суд зазначає, що Закон № 4059-IX не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 № 5-рп(II)/2020, до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori), «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali), «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Водночас зазначений бюджетний закон фактично обмежує розмір пенсії позивачки, що порушує гарантії, закріплені у статті 46 Конституції України.
Закон України про Державний бюджет України не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.
Суд вкотре наголошує, що відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; форми і види пенсійного забезпечення.
За приписами статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (статті 46 Конституції України).
Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили щодо інших законів.
Водночас, Закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду (пункт 24 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України).
Тобто існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо, застосувавши загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону» (lex specialis derogat generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права.
За таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону України «Про прокуратуру», а положення Закону № 4059-IX вважати загальними нормами (lex generalis).
На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).
Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Повноваження суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі висновку про його суперечність Конституцій України закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту кореспондує з принципом верховенства права.
При цьому, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію «якості закону».
Згідно сталої судової практики Верховного Суду положення нормативно-правових актів (як закони, так і підзаконні акти), які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, не повинні застосовуватись судами навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
При цьому, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 20.06.2024 у справі № 640/12340/22, в якій вказано: Зі змісту частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ слідує, що перерахунок здійснюється у зв`язку зі збільшенням заробітної плати прокурорським працівникам, однак на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу саме на момент виникнення права на такий перерахунок.
Зважаючи, що розмір заробітної плати працівників прокуратури збільшений з 01.08.2025 у зв`язку із внесенням змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», на переконання суду саме з цієї дати виникло право на перерахунок пенсії колишнім працівникам прокуратури.
Як зазначалось вище, згідно довідки Одеської обласної прокуратури, яка видана позивачці відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 7-р(ІІ)/2019 та статей 81, 86 Закону України «Про прокуратуру» розмір заробітної плати за нормами чинними на 01.08.2025 за відповідною (прирівняною) посадою заступника начальника управління становить 117638,74 грн.
Доказів недійсності вказаної довідки відповідачем до матеріалів справи не надано.
Відтак, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення, винесене ГУ ПФУ в Черкаській області від 09.04.2026 № 951060845216 є протиправним та підлягає скасуванню.
За положеннями пункту 19 частини 1 статі 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Частиною 3 статті 245 КАС України передбачено, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Щодо здійснення перерахунку пенсії позивача з 01 серпня 2025 року, суд вказує про таке.
Первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону № 1697 до 13 грудня 2019 року (дата ухвалення Рішення КСУ № 7-р(ІІ)/2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки Законом № 76-VIII цю первинну редакцію з 1 січня 2015 року було викладено в новій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», - тобто ці зміни було внесені в текст статті 86 Закону № 1697-VІІ ще до дати набрання нею чинності (15 липня 2015 року).
Тому частина двадцята статті 86 Закону № 1697 (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі Рішення КСУ № 7-р(ІІ)/2019 набрала чинності 13 грудня 2019 року та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати. Отже, після тривалої перерви (1 січня 2015 року - 12 грудня 2019 року) в Україні з`явилася/набрала чинності норма закону, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру».
Вирішуючи питання щодо порядку перерахунку пенсії за вислугу років колишнього працівника прокуратури, суд враховує, що:
- перерахунок пенсії проводиться за заявою особи, до якої додаються необхідні документи на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії;
- відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
З огляду на вказане, суд вважає, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити з 01.09.2025 року перерахунок пенсії за вислугу років Позивачки на підставі довідки Одеської обласної прокуратури № 450 від 30 березня 2026 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами, чинними на станом на 01.08.2025 року.
Окремо суд зазначає, що спірним у цій справі питанням є саме правомірність відмови пенсійного органу в здійсненні перерахунку пенсії Позивачки на підставі довідки Одеської обласної прокуратури № 450 від 30 березня 2026 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами, чинними на станом на 01.08.2025 року, за відсутності законних на то підстав, у зв`язку з чим судом не надається оцінка в частині перерахунку пенсії у розмірі 80% від середньомісячної заробітної плати, а також її обмеження максимальним розміром у відповідності до Закону України "Про прокуратуру". 
При цьому суд зауважує, що позивачу на підставі довідки Одеської обласної прокуратури № 450 від 30 березня 2026 року перерахунок ще не був здійснений, відповідно пенсія позивачу у розмірі 80% від середньомісячної заробітної плати та з максимальним розміром не обмежувалась, відповідно в цій частині права позивача не порушені.
Щодо вимог позивачки зобов`язального характеру в частині здійснення перерахунку пенсії саме ГУ ПФУ в Одеській області, то суд вказує про таке.
Так, відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Так, позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії рішенням ГУПФ України в Черкаській області № 951060845216 від 09 квітня 2025 року відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності, яке є предметом оскарження у даній справі і за висновками суду скасовано.
Отже, суд наголошує, що дії зобов`язального характеру щодо перерахунку позивачці пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, що вирішував питання про перерахунок позивачці пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Черкаській області.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 240/31635/23 від 28 січня 2026 року.
З огляду на вищевказаний висновок суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, заявлених до ГУ ПФУ в Одеській області.
У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову.
VII. Розподіл судових витрат.
Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).
Положеннями абзацу 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. (ч. 3 ст. 4 Закону №3674-VI )
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" встановлено, що в 2026 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2026 року становить 3 328,00 грн.
Враховуючи, що позивачем пред`явлено вимогу немайнового характеру та подано позов в електронній формі сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання даного позову складає 1064,96 грн. (3 328,00*0,4 *0,8).
Як вбачається з матеріалів справи, при звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2662,00 грн., що підтверджується платіжним документом № 0088-3439-6735-7774 від 21.04.2026 р.
За положеннями 8 ст.139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Оскільки спір виник внаслідок рішення відповідача, визнаного за результатом розгляду даної справи протиправним, тому сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1064,96 грн, що відповідає вказаним нормам Закону №3674-VI, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, а саме ГУ ПФУ в Черкаській області в повному обсязі.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,
вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ЄДРПОУ 20987385), до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, 18000, ЄДРПОУ 21366538) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 951060845216 від 09 квітня 2025 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Одеської обласної прокуратури №450 від 30 березня 2026 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, за нормами чинними станом на 01.08.2025 року
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01 вересня 2025 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі довідки Одеської обласної прокуратури № 450 від 30 березня 2026 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, за нормами чинними станом на 01.08.2025 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири грн. 96 коп.) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його підписання.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна