СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/23207/24
пр. № 1-кп/759/477/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року місто Київ
Святошинський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №12023100060002077 від 06.10.2023, за обвинуваченням  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який здобув середньо-технічну освіту, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2011 та 2017 р.н., військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, УБД,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, 
сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 , захисники - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Старший стрілець-оператор військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_3 , у порушення вимог ст. ст. 41, 68, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, ст. ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ,п. п. 1, 2, 3, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п. 8.1 інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, за невстановлених досудовим розслідування обставин придбав та почав зберігати пістолет моделі «ПМ» № НОМЕР_3 , автомат моделі «АКС-74У» № НОМЕР_4 , 12 патронів калібру 9х18мм, 30 патронів калібру 5,45х39 мм. У подальшому маючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, діючи з прямим умислом на збут вогнепальної зброї та боєприпасів до неї, без передбаченого законом дозволу, 16.02.2024 домовився з ОСОБА_7 , (особа, щодо якої застосовано заходи безпеки свідка в кримінальному провадженні) про збут вищевказаної вогнепальної зброї та боєприпасів, повідомивши останнього про час і місце зустрічі, де повинна була відбутись передача, та прийшов до обумовленого місця приблизно о 17 год. 30 год. 16.02.2024.
В подальшому під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_7 , що вогнепальна зброя та бойові припаси знаходяться в камері схову магазину «Сільпо», за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, буд. 94/1. ОСОБА_3 перебуваючи біля камер схову, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, незаконно, тобто у порушення вимог п. п. 1, 2 ст. 9 положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п. п. 12.1, 12.2 розділу 12, п. 14.1 розділу 14, п. 15.1 розділу 15 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, за грошові кошти у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, незаконно збув ОСОБА_7 вогнепальну зброю та бойові припаси.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Просив суворо його не карати та не позбавляти волі.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів у даному кримінальному провадженні щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, зберігання, носіння та збут вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено. 
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого; обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують; дані про особу обвинуваченого, а саме його вік та те, що він є військовослужбовцем, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання у м. Києві, за місцем проживання характеризується позитивно, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше не судимий.
Таким чином, за сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
Враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, який правдиво розповів про обставини вчиненого злочину, його критичне ставлення до своїх дій, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, є військовослужбовцем, УБД, має низку захворювань, суд вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, оскільки приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
На тверде переконання суду, призначення покарання без звільнення від його відбування з випробуванням, вказуватиме, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося би, як грубо непропорційне, і як наслідок, у світлі практики ЄСПЛ, свідчило би про жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції.
Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. 
На підставі викладеного, керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. 
Речові докази: 
- 12 патронів калібру 9 мм, 30 патронів калібру 5,45х39 мм, один пістолет «ПМ» № НОМЕР_3 , один автомат АКС-74У № НОМЕР_4 , два магазина до пістолета, передані на зберігання до камери схову Печерського УП ГУНП у м. Києві - передати до ЗСУ;
- DVD-R диски з відеозаписами з камер відеоспостереження ТОВ «БіЕнДжи Мікрофінанс», ТОВ «СільпоФуд», які зберігаються у матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за проведення експертизи №СЕ-19/111-24/11643-БЛ від 04.03.2024 у сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1