Справа № 278/3408/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року     м. Житомир
Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Мініч Г.Г., який діє в інтересах позивачки, звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою, якою просив стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у сумі 15538,12 грн за період з 30.03.2021 по 15.07.2025 включно, мотивуючи тим, що з 30.03.2021 року відповідач систематично допускав прострочення чергових платежів (заборгованість зі сплати аліментів).
Провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін ухвалою суду від 16.09.2025 (а.с. 14). 
Ухвалою суду від 21.11.2025 року було здійснено перехід у цивільній справі із розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с. 24).
Ухвалою суду від 24.02.2026 року було витребувано з Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повну копію матеріалів виконавчого провадження ВП № 65423388 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 (а.с. 52).
Представник відповідача – адвокат Янчук М.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Повідомив, що між сторонами було розірвано шлюб у 2020 році, після чого одна дитина проживала з позивачем, а інша - з відповідачем, на підставі чого судом було ухвалене рішення про звільнення відповідача від сплати аліментів. Тобто, вважає, що позивачка взагалі не мала права на отримання аліментів на двох дітей, оскільки молодша дитина проживала із батьком, відтак несправедливо їх отримувала, однак останній систематично сплачував присуджені аліменти. Додатково наголосив, що розмір пені не повинен перевищувати розміру заборгованості, на яку вона нараховується, тобто не може бути більше 6750,00 грн. Зауважив, що затримки у сплаті аліментів відбувались через несповіщення виконавцем боржника щодо їх розміру, оскільки судом було ухвалено сплачувати їх у розмірі частки від доходу із розрахуванням прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, який відповідно до закону не є сталою величиною та змінювався.
Представник позивача – адвокат Мініч Г.Г. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі; пояснив, що у відповідності до судового наказу з відповідача на користь позивача на утримання спільних дітей стягувались аліменти, у зв`язку із їх несвоєчасною сплатою виникла відповідна заборгованість. Наголосив, що відповідач був обізнаний щодо необхідності сплати аліментів, самостійно почав сплачувати аліменти з 23.04.2021 року. Щодо доводів представника відповідача про не проживання одного з дітей з матір`ю, наголосив, що попереднє рішення (про стягнення аліментів) повинно було виконуватись до набрання сили наступного (про звільнення від сплати аліментів). Щодо доводів представника відповідача про неповідомлення виконавцем боржника щодо зміни розміру аліментів у зв`язку із перерахуванням прожиткового мінімум зазначив, що такий обов`язок не передбачений вимогами чинного законодавства.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думки учасників, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №65423388 від 26.05.2021 на підставі виданого судового наказу №295/3273/21 постановлено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2021 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).
Згідно постанови про закриття виконавчого провадження №65423388 від 13.06.2025, вказане виконавче провадження було закінчене; станом на 13.06.2025 року заборгованість зі сплати аліментів відсутнія (а.с. 6).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №65423388 у ОСОБА_3 станом на січень (до 16.01.2025) наявна заборгованість у сумі 6750,00 грн (а.с. 8-9).
Представником позивача був здійснений розрахунок пені за прострочення сплати аліментів у період з 30.03.2021 по 15.07.2025 на суму 15538,12 (а.с. 10), яку представник відповідача категорично заперечував, посилаючись на положення ст. 196 СК України, а саме, що розмір пені не повинен перевищувати розміру заборгованості, на яку вона нараховується.
Богунський ВДВС у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання вимог ухвали суду від 24.02.2026 надав копію матеріалів виконавчого провадження № 65423388 (а.с. 55-131), з яких вбачається наступне.
26.05.2021 було відкрите виконавче провадження №65423388 на підставі виданого судового наказу №295/3273/21. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №65423388 від 19.05.2025 у ОСОБА_3 станом 01.05.2025 наявна заборгованість у сумі 124448,36 грн (а.с. 64-66). На підставі викладеного, державним виконавцем у виконавчому провадженні №65423388 були видані постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.05.2025 (а.с. 68-69), про встановлення тимчасово обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 02.06.2025 (а.с. 70), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 02.06.2025 (а.с. 72), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 02.06.2025 (а.с. 74). Також ОСОБА_2 було внесено до Єдиного реєстру боржників (а.с. 76).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №65423388 від 02.06.2025 у ОСОБА_3 станом 01.05.2025 наявна заборгованість у сумі 126046,36 грн та штраф у розмірі 63023,18 грн (а.с. 77-79).
ОСОБА_2 надіслав на адресу Богунського ВДВС у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції квитанції щодо сплати аліментів на весь період (а.с. 80-102), з яких судом встановлено, що відповідач систематично сплачував аліменти на утримання дітей, за виключенням запізнень на декілька днів протягом окремих періодів у році, що суд не може розцінити як ухилення від їх сплати.
Відтак, на підставі отримання вказаних квитанцій та клопотання вимоги представника позивача, з урахування рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16.12.2024 (а.с. 103-112), Богунським ВДВС у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 113-114) та встановлено борг у сумі 6750,00 грн.
Водночас, згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16.12.2024 у справі №295/1648/24, яке набрало законної сили 16.01.2025, місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було визначено разом із батьком – ОСОБА_2 ; звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів, встановлених судовим наказом Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2021 року у цивільній справі № 295/3273/21, в частині сплати аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 117-121).
Відтак, державним виконавцем було скасовано покладені на боржника обмеження (а.с. 122, 124, 126, 128). А також видано постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.06.2025 у зв`язку з відсутністю боргу (а.с. 130).
Водночас, представником позивача також були долучені квитанцій щодо сплати відповідачем на користь позивача аліментів (а.с. 133-155), з яких вбачається систематичність сплати таких.
Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Згідно з роз`ясненнями пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Відтак, розглядаючи позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд встановлює факт заборгованості за аліментами, наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, в її виникненні та залежно від цього вирішує питання про наявність чи відсутність в одержувача аліментів права на стягнення неустойки.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 206/4992/21 (провадження 61-12735сво23) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Тобто, відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд також приймає до уваги доводи представника позивача та посилання на положення статті 614 ЦК України, а також погоджується із доводами щодо відсутності обов`язку у виконавця повідомляти боржника щодо зміни розміру аліментів, у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму в поточному році.
У відповідності до частини 3 ст. 12, частини 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях
Відтак, суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що не вбачає у діях відповідача вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини у зв`язку із їх систематичною сплатою.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У даній справі розподіл судових витрат не проводився.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 141, 178, 263-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції.
Повне рішення складено 11.06.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя   О. М. Дубовік