Справа № 602/490/26
Провадження № 2/602/423/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" червня 2026 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участі секретаря судового засідання Майхрук Н.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
в с т а н о в и в:
Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (нижче у тексті – АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» або Банк, або позивач) за допомогою підсистеми «Електронний суд» через свого представника Мєшніка К.І. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (нижче також – позичальник або відповідач) про стягнення заборгованості за договором.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 02.12.2020 Банкта позичальник ОСОБА_1  уклали договір про надання банківських послуг «Monobank», на виконання якого Банк надав, а позичальник отримав споживчий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Підписавши цей договір ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання надавати Банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками тощо відповідно до умов договору. Однак, у порушення умов договору відповідач своїх зобов`язань не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором, яка станом на 26.03.2026 становить 47825,60 грн, що складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 45141,60 грн та заборгованості за пенею у розмірі 2684,00 грн, і яку позивач просить стягнути з відповідача.
Також разом із заборгованістю по договору позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 3328,00 гривень.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалася, заперечень проти позову у встановлений судом строк не подала.
Ухвалою суду від 15.05.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30 червня 2026 року.
Представник позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в судове засідання не прибув, однак одночасно із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, у якому просить розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Ураховуючи те, що відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, не з`явилася у судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, то керуючись ст. 280, 281 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вивчив матеріали справи, дослідив та оцінив докази, які у них містяться, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків.
02 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг «Monobank» б/н (далі у тексті – Анкета-заява) з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», копія якої міститься у матеріалах справи (а.с. 17).
У пунктах 2, 3 Анкети-заяви міститься прохання ОСОБА_1 відкрити їй поточний рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у гривні на її ім`я НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку.
Пунктом 3 Анкети-заяви також передбачено, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць.
У пункті 6 Анкети-заяви ОСОБА_1 визнала, що УЕП (удосконалений електронний підпис) є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях та підтвердила, що всі наступні правочини (у т.ч. підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею з використанням простого електронного підпису або УЕП.
У тексті Анкети-заяви зазначено, що ця Анкета-заява разом з Умовами та Правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ-БАНК» у разі надання банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank (нижче у тексті – Умови і Правила), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг.
З наведеного слідує, що Умови і Правила є складовою частиною договору про надання банківських послуг та в них викладено зміст цього договору.
Згідно з п. 2.3 Умов і Правил, роздруківка якої долучена позивачем до позовної заяви, відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунку, депозитного договору, договору про надання кредиту. До відносин між сторонами (в тому числі з питань внесення змін до договору) застосовуються у відповідних частинах положення законодавства щодо договорів, елементи яких містяться у договорі.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановлено, що позивач унесений до Державного реєстру банків 20.01.1994 за номером 226 та з 10.10.2011 має ліцензію на право надання банківських послуг, що підтверджується копіями: Банківської ліцензії, виданої Національним Банком України № 92 від 10.10.2011; окремих сторінок Статуту АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Виписки з ЄДР (а.с. 37-40).
Таким чином суд установив, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_1 уклали в письмовій формі договір про надання банківських послуг «MONOBANK» від 02.12.2020, який є змішаним договором, що містить, зокрема, елементи кредитного договору (нижче у тексті – Кредитний договір).
На підставі укладеного Кредитного договору між його сторонами виникли кредитні правовідносини, а саме щодо договору про споживчий кредит, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування» та інших актів цивільного законодавства.
Умовами укладеного Кредитного договору передбачено, серед іншого, таке:
Форма надання кредиту: поновлюваний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги (п. 5.5 Розділу ІІ «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і Правил).
Погашення кредиту та відсотків здійснюється клієнтом щомісяця (після завершення пільгового періоду) у порядку, визначеному пунктом 5.10 Розділу ІІ Умов і Правил.
Погашення кредиту та відсотків здійснюється шляхом внесення клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі в розмірі щомісячного мінімального платежу, сума якого визначається Банком відповідно до тарифів й не може перевищувати повного розміру заборгованості за договором. Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку (п. 5.10.2, 5.11 Розділу ІІ Умов і правил).
У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості Банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних (п. 5.16 Розділу ІІ Умов і правил).
У випадку настання істотного порушення клієнтом зобов`язань Банк не пізніше наступного робочого дня у мобільному додатку не пізніше 3-х робочих днів за допомогою месенджерів та sms направляє клієнту повідомлення про відповідне порушення із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку протягом якого вони мають бути здійснені (п. 5.17 Розділу ІІ Умов і правил).
При цьому у разі якщо клієнт погасить заборгованість зі сплати обов`язкового платежу, яка виникла до настання істотного порушення клієнтом зобов`язань, та сплатить штраф і щомісячний мінімальний платіж у строк до 120 календарних днів (з моменту порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу), вимога Банку, зазначена у повідомленні, втрачає чинність, а попередньо узгоджені умови кредитування (у тому числі щодо сплати щомісячних мінімальних платежів та відсотків за користування кредитом) поновлюються. Банк на власний розсуд має право збільшити строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, але не більше ніж до 210 календарних днів (з моменту порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу) (п. 5.18 Розділу ІІ Умов і правил).
У випадку якщо істотне порушення клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у пункті 5.18., кредит стає у формі “на вимогу”, а Банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою мобільного додатку направляє клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій. Несвоєчасне виконання клієнтом вимоги про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом свідчить про несанкціоноване користування чужими грошовими коштами, що тягне за собою відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачену цим договором. При цьому нарахування процентів за користування кредитом припиняється (п. 5.19 Розділу ІІ Умов і правил).
Згідно з п. 5.26 Розділу ІІ Умов і правил строк дії кредитної лінії 25 (двадцять п`ять) років. Сторони домовилися, що строк користування лімітом кредитування автоматично подовжується на новий строк дії ліміту кредитування (тобто, додатково ще на 5 календарних років) у розмірі попереднього ліміту кредитування (який діяв станом на останній календарний день дії строку поточного ліміту кредитування), починаючи з першого календарного дня, що слідує за датою закінчення попереднього строку дії ліміту кредитування, та клієнт має право отримати у Банку нову картку.
Окрім того, до позовної заяви додано копію електронного Паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank, у якому зазначено, що споживач отримує паспорт споживчого кредиту в мобільному додатку та підписує його у електронному вигляді до підписання Договору (а.с. 27-29).
У наданому позивачем паспорті споживчого кредиту також зазначено, що строк кредитування (строк дії кредитної лінії) - 25 років з правом автоматичної пролонгації (а.с. 27).
Згідно з Паспортом споживчого кредиту мета отримання кредиту – на споживчі потреби.
На виконання умов укладеного Кредитного договору Банкомвідкрито поточний рахунок НОМЕР_2 у гривні на ім`я ОСОБА_1 та випущено для користування цим рахунком картку Чорна № НОМЕР_1 зі строком дії до 09/30, що підтверджується копією довідки про наявність рахунку від 26.03.2026 (а.с. 15).
Розмір встановленого 02.12.2020 відповідачу кредитного ліміту через мобільний застосунок за Кредитним договором про за карткою НОМЕР_1 станом на 26.03.2026 - 1000,00 грн, про що свідчить копія довідки про розмір встановленого ліміту (а.с. 16).
Зі змісту наданої позивачем виписки про рух коштів по картці від 26.03.2026 убачається, що ОСОБА_1 у період з грудня 2020 року до грудня 2025 року користувалася кредитними коштами на зазначеному вище банківському рахунку за допомогою виданої їй кредитної картки (а.с. 12- 14).
Згідно з розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, за період користування відповідачем кредитними коштами Банком нараховувалися проценти (відсотки), які відповідачем були сплачені у повному обсязі (а.с. 7– 10).
На підставі вищезгаданих банківської виписки та розрахунку заборгованості суд також установив, що станом на 26.03.2026 у ОСОБА_1 виникла заборгованість за Кредитним договором перед Банком у сумі становить 47825,6 грн, яка складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 45141,60 грн та заборгованості за пенею у розмірі 2684,00 грн.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором, суд виходить з наступних міркувань.
Щодо стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною третьої статті 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулюються Законом України «Про споживче кредитування» від 16.11.2016 № 1734-VIII, який набрав чинності 10 червня 2017 року (нижче у тексті - Закон №1734-VIII).
Пунктом 5 частини першої статті 12 Закону №1734-VIII встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається, серед іншого, строк, на який надається кредит.
Уклавши Кредитний договір, сторони погодили строк кредитування (строк дії кредитної лінії), який становить 25 років.
Відповідно, протягом цього строку позичальник вправі користуватися кредитними коштами і зобов`язаний повернути кредитні кошти на умовах визначених Кредитним договором, однією з істотних умов якого є строк надання кредиту.
Суд встановив, що сторони здійснювали свої права та виконували обов`язки, передбачені Кредитним договором у період часу, починаючи від дати його укладення. У цей період відповідач користувалася кредитними коштами, здійснювала платежі на погашення заборгованості. Зі своєї сторони, у цей же період, Банк нараховував проценти за користування кредитом і приймав оплати за цим договором від відповідача.
Частиною четвертою статті 16 Закону №1734-VIII (у редакції, чинній на час укладення та виконання Кредитного договору) передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, наведеного у постанові ВП ВС від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту».
Також у згаданій постанові ВП ВС зазначила, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.
Ураховуючи те, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року аналогічні положення передбачені частиною четвертою статті 16 Закону №1734-VIII, суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц, є релевантною для встановлених у цій справі обставин та може бути застосована в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору.
Отже, до 10 червня 2017 року праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором мала передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог частини десятої статті 11 Закону №1023-ХII.
Після 10.06.2017 аналогічні положення передбачені частиною четвертою статті 16 Закону №1734-VIII, якою зокрема визначено, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Подібні за змістом висновки щодо застосування норми статті 16 Закону №1734-VIII викладено у постановах Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі №755/11307/17 (провадження №61-14700св21) та від 22 жовтня 2025 року у справі №766/2926/23 (провадження № 61-2757св25).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У цій справі суд установив, що надання відповідачу кредиту шляхом встановлення йому кредитної лінії із встановленим кредитного ліміту на кредитну картку за укладеним між сторонами Кредитним договором відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника.
У позовній заяві представник Банку покликається на норму ч. 4. ст. 16 Закону №1734-VIII як на правове обґрунтування позовних вимог.
Так, у позовній заяві стверджується, що коли у відповідача виникло прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором, що сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов і правил, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, то вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Тоді Банк 28.12.2022 направив відповідачеві повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості.
Разом з тим, доказів направлення позичальнику (споживачу) відповідного повідомлення у письмовій формі позивач суду не надав і матеріали справи їх не містять.
Ураховуючи наведене вище, за відсутності у матеріалах справи доказів про вчинення Банком дій, передбачених частиною четвертою статті 16 Закону №1734-VIII, суд вважає встановленою ту обставину, що Кредитний договір є чинним на день звернення позивачем до суду із позовною вимогою до відповідача, а строк виконання відповідачем свого зобов`язання з повернення всієї суми кредиту – таким, що не настав.
За оцінкою суду, пункти п. 5.17 - п. 5.19 Розділу ІІ Умов і правил лише вказують на випадки, який сторони визначили істотними, і які можуть бути правовою підставою для реалізації Банком свого права вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань, включаючи повернення всієї суми кредиту.
Однак, ці умови договору не замінюють собою встановлений законом порядок, згідно з яким Банк зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача (відповідача) про відповідну затримку в оплаті із зазначенням дій, необхідних для усунення допущених ним порушень протягом 30 календарних днів з дня одержання такого повідомлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Суд констатує, що у матеріалах справи відсутні докази того, що Банк надсилав відповідачу письмове повідомлення (вимогу) про дострокове погашення кредитної заборгованості, а відповідач її отримував, а відтак відсутні підстави стверджувати, що позивач виконав вимоги ч. 4 ст. 16 Закону №1734-VIII, якою врегульовано порядок дострокового погашення споживчого кредиту.
Таким чином, оскільки позивач не довів належними і допустимими доказами ті обставини, що строк виконання кредитного зобов`язання змінено у встановленому законом порядку і що у позичальника виник обов`язок достроково повернути кредитні кошти, то суд дійшов висновку про те, що права позивача в частині повернення кредиту, строк сплати якого станом на дату подання позову не настав, не порушені, а позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 щодо стягнення суми заборгованості за тілом кредиту є передчасними.
Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення заборгованості за пенею.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Зазначена редакція п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України залишається чинною до сьогодні.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався і який триває дотепер.
Як убачається зі змісту розрахунку заборгованості, наданого позивачем, пеня в сумі 2684,00 грн за прострочення виконання договірного зобов`язання нарахована за період з 01.12.2025 по 26.03.2026, тобто в період дії воєнного стану.
У зв`язку з наведеним підлягає застосуванню норма п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Відтак у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача суми пені за кредитним договором у загальному розмірі 2684,00 гривень слід відмовити.
Отже, за таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити повністю.
У зв`язку з тим, що у позові відмовлено повністю, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України понесені по справі судові витрати покладаються на позивача.
На підставі наведеного вище, керуючись статтями 12, 13, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 279-282, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
1. У позові Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – відмовити повністю.
2. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте Лановецьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
УЧАСНИКИ СПРАВИ:
ПОЗИВАЧ: Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», вул. Оленівська, буд. 23, м. Київ, 04080, код ЄДРПОУ 21133352.
ВІДПОВІДАЧ:  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя:	  	В.  НАУМЧУК