КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 369/18431/24
номер провадження №22-ц/824/4336/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Універсал Банк» - Македона Олександра Андрійовича 
на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року /суддя Фінагеєва І.О./
у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2024 року акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09 січня 2019 року в розмірі 19 863,86 грн та судових витрат у розмірі 3 028,00 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 54-58/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, АТ «Універсал Банк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що між сторонами укладено електронний договір шляхом підписання Анкети-заяви, якою ОСОБА_1 підтвердив ознайомлення та беззастережну згоду з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому у мобільному додатку. Апелянт наголошує, що така форма укладення договору повністю відповідає вимогам статей 633, 634, 641 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, апелянт вказує на презумпцію правомірності правочину, а також на те, що подальше користування відповідачем карткою та здійснення операцій підтверджує факт отримання кредитних коштів і згоду з умовами договору.
ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, за єдиною відомою суду адресою у АДРЕСА_1 , конверти повертаються за відсутністю адресата. Крім того, про розгляд справи його повідомлено в телефонному режимі, на його вимогу вдруге направлено судові документи які адресат не отримує за його відсутністю за повідомленою ним адресою, відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 09 січня 2019 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» шляхом підписання Анкети-заяви. Підписанням Анкети-заяви відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому у мобільному додатку. Також він підтвердив, що Анкета-заява разом із зазначеними документами становить договір про надання банківських послуг.
Відповідно до наданих банком розрахунків станом на 25 серпня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 19 863,86 грн.
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався статтею 1054 ЦК України про те, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; статтею 1049 ЦК України про те, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором; статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» про те, що електронний договір укладається шляхом акцепту оферти та вважається укладеним у письмовій формі; статтею 78 ЦПК України про те, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» про те, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; пунктами 5.6 Положення №254 та 62 Положення №75 НБУ про те, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій.
Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання відповідачу кредитних коштів, їх фактичного використання, розміру встановленого кредитного ліміту, а також не доведено, що відповідач ознайомився та погодився саме з тими Умовами і правилами, Тарифами та іншими документами, на які посилається банк у позовній заяві (витяг з Умов і правил не містить підпису відповідача та не підтверджує дату і час його ознайомлення), у зв`язку з чим позовні вимоги є недоведеними, а позов не підлягає задоволенню.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов договору.
Згідно зі ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати банківське обслуговування кожному, хто до неї звернеться. Умови такого договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі. Електронний договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція може бути зроблена шляхом розміщення оферти в мережі Інтернет. Відповідь про акцепт може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви в електронній формі або вчинення дій, що вважаються акцептом.
У підписаній ОСОБА_1 . Анкеті-заяві чітко вказано, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить договір. Відповідач підтвердив, що ознайомився з цими документами у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Крім того, він визнав електронний цифровий підпис аналогом власноручного підпису.
Особливістю продукту «Monobank» є дистанційне обслуговування без відділень. Попередня ідентифікація клієнта відбувається через мобільний додаток, а укладення договору - шляхом підписання Анкети-заяви з використанням електронного підпису. Така форма договору повністю відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та статей 205, 207 ЦК України.
Суд першої інстанції безпідставно вимагав від позивача надання первинних документів на видачу кожної гривні кредиту. У дистанційному продукті «Monobank» видача кредиту відбувається не шляхом класичного перерахування коштів за платіжним дорученням, а шляхом встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок клієнта після підписання Анкети-заяви та активації картки в мобільному додатку. Факт подальшого використання відповідачем кредитного ліміту (здійснення операцій за карткою) сам по собі є достатнім і переконливим доказом отримання та використання кредитних коштів. Вимога суду про надання додаткових «первинних документів» не ґрунтується на нормах ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію» та усталеній практиці Верховного Суду у аналогічних справах, оскільки в дистанційних банківських продуктах видача кредиту фіксується саме встановленням ліміту, а не окремим платіжним документом.
Умови і правила банку, Тарифи та інші додатки до договору постійно доступні в публічному доступі на офіційному сайті https://www.monobank.ua/terms, а також безпосередньо в мобільному додатку. Клієнт на постійній основі зобов`язаний ознайомлюватися з чинною редакцією Умов. Здійснення операцій за карткою є підтвердженням згоди з умовами договору.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність факту надання кредитних коштів та відсутність погоджених умов є помилковим і таким, що не ґрунтується на матеріалах справи. Наявність підписаної Анкети-заяви, виписок з рахунку та факту використання кредитного ліміту є достатніми доказами укладення договору та видачі кредиту.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.
Відповідно до наданих банком розрахунків станом на 25 серпня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 19 863,86 грн.
Вказана заборгованість відповідачем не спростована, незважаючи на те, що він повідомлений про розгляд апеляційної скарги. З розрахунків вбачається, що відповідач здійснював часткові погашення боргу /а.с. 6-11/, останнє з них 12.03.2024 року.
За вказаних обставин рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права щодо оцінки доказів. Воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 19 863,86 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції і 4542, 00 грн апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: