Справа № 296/4767/26
2-а/296/71/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року	м.Житомир	

Корольовський районний суд м. Житомира в складі: 
головуючої судді Пилипюк Л. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
В С Т А Н О В И В :
20 квітня 2026 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Остапенком С. О.
Позов обґрунтовано тим, що постановою начальника сектору реагування патрульної поліції РУП № 2 ГУНП України в Житомирській області Морозюка О. М.  серії ББА №644765 від 08 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосованого до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Відповідно до змісту вищевказаної постанови ОСОБА_1 08 квітня 2026 року о 07 год. 12 хв. по вул. Корольова, 125 в м. Житомирі керував транспортним засобом та не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив п.2.3 в) Правил дорожнього руху.
Заперечуючи наявність в своїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого, за ч. 5 ст. 121 КУпАП, позивач зазначає, що оскаржувана постанова ґрунтується на припущеннях поліцейського, не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та підлягає скасуванню. Позивач додає, що він не вчиняв вказане в оскаржуваній постанові адміністративне правопорушення, на момент керування транспортним засобом він був пристебнутий ременем безпеки. Наведене могло бути підтверджено відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, однак на час подання позовної заяви таких доказів позивач не здобув. ОСОБА_1 зупинив автомобіль більш як за 100 метрів до поліцейського, що свідчить про об`єктивну неможливість побачити чи був він пристебнутий ременем безпеки. 
На підставі наведеного позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову начальника сектору реагування патрульної поліції РУП № 2 ГУНП України в Житомирській області Морозюка О. М. серії ББА №644765 від 08 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Крім того, позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 20 квітня 2026 року адміністративний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання у відповідності до вимог ч. 1 ст. 286 КАС України.
28 квітня 2026 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що водій ОСОБА_1 08 квітня 2026 року о 07:12 год керував автомобілем марки KIA RIO, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в) Правил дорожнього руху України. Доказами на підтвердження вини ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху є оскаржувана постанова та відео-докази, що додаються до відзиву. Переглядом відеозапису із нагрудного відео-реєстратора поліцейського установлено, що правоохоронець повідомив водію про причину зупинки та суть скоєного ним адміністративного правопорушення. Також зафіксовано, що під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівник поліції роз`яснив позивачу ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також, роз`яснив порядок сплати штрафу та оскарження постанови.
На підставі наведеного представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.
У своїх письмових поясненнях, які надійшли до суду 29 квітня 2026 року, представник позивача адвокат Остапенко С. О. звертає увагу, що на доданому до відзиву відеозаписі не зафіксовано моменту зупинки співробітником поліції транспортного засобу, яким керував позивач. Так само й не зафіксовано, що позивач керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки. Відеозапис починається о 07:16 год, тоді як часом вчинення адміністративного правопорушення в оскаржуваній постанові зазначено 07:12 год. На думку представника позивача, суб`єкт владних повноважень не надав жодного доказу на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.
У судове засідання, призначене на 30 квітня 2026 року, сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Заявою від 30 квітня 2026 року представник позивача адвокат Остапенко С. О. просить розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника.
Представник відповідача у призначене судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати без участі представника ГУНП в Житомирській області.
За наявності згоди учасників процесу суд постановляє ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.
Дослідивши наявні в справі докази, враховуючи доводи та аргументи сторін, суд установив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд установив, що постановою начальника сектору реагування патрульної поліції РУП № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області Морозюка О. М. серії ББА № 644765 від 08 квітня 2026 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 08 квітня 2026 року о 07 год. 12 хв. керував автомобілем марки KIA RIO, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Корольова, 125 в м. Житомирі та не користувався ременем безпеки, чим порушив підпункт в) п. 2.3 Правил дорожнього руху.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (статті 41, 53 Закону України «Про дорожній рух»).
Також частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасників дорожнього руху зобов`язано знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 2.3 «в» Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною п`ятою статті 121 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395зареєстр. в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також за приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Досліджуючи зміст оскаржуваної постанови серії ББА № 644765 від 08 квітня 2026 року, суд установив, що в п. 7 вказаної постанови «До постанови додаються» доказів не зазначено. 
Відповідачем до відзиву на позовну заяву на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП надано відеозапис із нагрудних камер поліцейських.
Сторона позивача не заперечувала належність та допустимість вказаних відеозаписів та вони були досліджені судом з метою з`ясування дійсних обставин справи.
Разом з тим зі змісту зазначених відеофайлів не вбачається, що позивач керував транспортним засобом без використання ременя безпеки. Фіксація дій ОСОБА_1 здійснюється з моменту, коли його автомобіль вже припаркований, працівники поліції пропонують позивачу пройти тест з метою визначення у нього стану алкогольного сп`яніння. Зміст відеозапису також свідчить, що ОСОБА_1 заперечує факт керування ним транспортним засобом без використання ременя безпеки, вказує, що він був пристебнутий. Зокрема, відеозаписом зафіксовано (о 7:34:52), що ОСОБА_1 зазначає поліцейському, що коли його зупинили, то він був пристебнутий і відстібнувся, коли вийшов з машини.
Суд зазначає, що з наявних у справі доказів неможливо встановити, що на момент керування транспортним засобом позивач не був пристебнутий ременем безпеки.
Відповідно до ч. 2 ст. 16, ч.1 ст.18 Закону України «Про дорожній рух» під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, водій і пасажири зобов`язані бути пристебнутими. 
Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими, зокрема, у постановах від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, від 25.06.2020 у справі № 607/1068/17, від 07.02.2019 у справі № 161/11151/17, від 15.10.2020 у справі № 640/8540/19, від 12.06.2020 у справі № 805/3899/17-а.
За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що наданий відповідачем доказ, а саме відеозапис, жодним чсином не підтверджує факт відсутності чи наявності пристебнутого ременя безпеки позивача під час керування транспортного засобу, що слугувало підставою для винесення спірної постанови. Інших належних і допустимих доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху матеріали справи також не містять. 
В силу принпицу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачяться на її користь. 
Згідно з ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, суд вважає, що відповідач не довів належними доказами правомірності оскаржуваної постанови та факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, відтак і підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням указаної норми процесуального закону, суд дійшов висновку, що постанову начальника сектору реагування патрульної поліції РУП № 2 ГУНП України в Житомирській області Морозюка О. М. серії ББА №644765 від 08 квітня 2026 року слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що за результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати на сплату судового збору в розмірі 665,60 гривень.
Керуючись ст. 2, 5-10,20,44,47,48,241,243-246, 268, 271, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Скасувати постанову начальника сектору реагування патрульної поліції РУП № 2 ГУНП України в Житомирській області Морозюка Олександра Миколайовича серії ББА №644765 від 08 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП – НОМЕР_2 ;
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, адреса місцезнаходження: м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37; код ЄДРПОУ – 40108625

Повний текст рішення суду складено 08 травня 2026 року.

Суддя Корольовського районного суду
міста Житомира        Лілія ПИЛИПЮК