ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2026 р.
м. Київ
Справа № 911/3941/25 

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Василець О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОГРЕС Д.Ф." (79028, Львівська обл., місто Львів, вул. Навроцького В., будинок 33, код 39006413)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦМОНТАЖ-ССХ ГРУП" (08132, Київська обл., Бучанський р-н, місто Вишневе, вул.Чорновола, будинок 52, код 41922823)
про стягнення 6748441,55 грн,
за участю представників:
від позивача: Руккас Дмитро Маркович;
від відповідача: Савчак Яросла Олегович,

ВСТАНОВИВ:
Історія розгляду справи.
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОГРЕС Д.Ф." до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦМОНТАЖ-ССХ ГРУП" про стягнення 6748441,55 грн за Договором про оренду опалубки від 16.12.2024 №16/12/24.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.01.2026, зокрема, відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Призначено проведення підготовчого засідання на 20.01.2026.
Через систему «Електронний суд» 20.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.01.2026 повідомлено учасників процесу, що наступне судове засідання відбудеться 02.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.02.2026 відкладено розгляд справи на 16.02.2026.
Ухвалою суду від 16.02.2026 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 10.03.2026.
Ухвалою суду від 10.03.2026 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 24.03.2026.
Ухвалою суду від 26.03.2026 повідомлено учасників процесу, що наступне судове засідання відбудеться 14.04.2026.
У судовому засіданні 14.04.2026 представник позивача підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. 
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні.
Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.
Фактичні обставини справи та узагальнена позиція сторін
Судом встановлено, що 16.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес Д.Ф.» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецмонтаж-ССХ груп» (Орендар) укладено договір №16/12/24 оренди опалубки, відповідно до умов якого, зокрема:
- Орендодавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується передати Орендареві у користування за плату опалубку, перелік якої визначений в акті приймання-передачі (Додаток до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього договору (1.1);
- загальна вартість кожного комплекту опалубки вказується, у відповідному акті приймання-передачі. Комплект опалубки має бути переданий орендареві протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів після оплати орендарем орендної плати за перший календарний місяць оренди (за ту кількість календарних днів поточного місяця), включаючи розмір застави, якщо така передбачена Договором чи у відповідному акті та засвідчується підписанням відповідного акту приймання-передачі (1.2);
- підписання належним представником орендаря акту приймання-передачі обладнання засвідчує: факт передачі орендодавцем технічно справного обладнання; факт ознайомлення орендаря із всіма особливими властивостями роботи обладнання; факт проведення інструктажу з використання обладнання в роботі та правил безпеки при його застосуванні (1.3);
- завантаження обладнання при передачі Орендарю та розвантаження при поверненні від Орендаря на транспорт, здійснюється силами та за рахунок Орендодавця (1.4);
- транспортування опалубки до місця використання, а також її повернення здійснюється силами та за рахунок Орендаря (1.5);
- місце використання опалубки зазначається в акті приймання-передачі обладнання (1.7);
- Орендодавець зобов`язаний, зокрема: а) своєчасно передати орендарю обладнання (опалубку) в придатному для користування стані та повній комплектації, якщо виконані умови п. 1.2. даного Договору; б) прийняти від Орендаря комплект опалубки згідно акту приймання-передачі, після закінчення терміну користування, передбаченого п. 2.2.ж (2.1);
- Орендар зобов`язаний, зокрема: а) використовувати опалубку відповідно до умов цього Договору, дотримуватись правил техніки безпеки при роботі. Монтаж, демонтаж опалубки та розрахунок допустимих навантажень проводити із залученням кваліфікованих спеціалістів; ж) повернути опалубку Орендодавцеві не пізніше 16.12.2025 за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19, в справному стані та повній комплектації. В момент повернення складається акт приймання-передачі (повернення); з) нести матеріальну відповідальність за втрату чи пошкодження обладнання; и) перед поверненням опалубки очистити елементи опалубки від залишків цементу, бетону, та бруду (2.2);
- у випадку порушення зобов`язань, що виникають з приводу виконання цього Договору (надалі іменується «порушення Договору»), Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (4.1);
- у випадку втрати опалубки, Орендар зобов?язаний відшкодувати Орендодавцеві повну вартість втраченої опалубки, передбачену в акті приймання-передачі даного Договору та неустойку у розмірі 10% (десяти відсотків) такої вартості. Під втратою розуміється неповернення Орендарем комплекту опалубки протягом 10-ти та більше календарних днів з моменту закінчення терміну передбаченого п.п. 2.2.ж) Договору, або з моменту розірвання (припинення) Договору, або пошкодження опалубки з вини Орендаря, яке призвело до унеможливлення користування опалубкою в подальшому (4.1.2);
Договір вступає в силу у момент підписання його Сторонами, та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань та повного фінансового розрахунку (5.1.);
Орендар повинен повернути обладнання в день закінчення строку оренди, зазначеного в акті прийому-передачі, договорі, в іншому двосторонньому документі Сторін, підписаному до цього Договору, або на вимогу Орендодавця про повернення обладнання у визначений строк. Така вимога може бути направлена у випадку істотних порушень умов Договору, зокрема у випадку протермінування оплати орендної плати більш як на 10 (десять) календарних днів, зміни місця використання орендовано опалубки, яке визначене у п. 1.7 Договору (6.1)
Повернення Орендарем обладнання Орендодавцю здійснюється за участю кваліфікованих та уповноважених представників обох Сторін (6.4)
Підтвердження факту повернення орендованого майна Орендодавцю є відповідним чином складений та підписаний акт прийому-передачі (повернення) обладнання. До підписання Сторонами такого акту, обладнання вважається таким, що знаходиться в користуванні Орендаря та не повернуто Орендодавцю (6.11).
На виконання умов Договору №16/12/24 позивач передав відповідачу майно, що підтверджується актом приймання-передачі №1 від 16.12.2024 року. Вартість переданого в оренду майна згідно з актом становить 6 748 441,55 грн. Опалубка передається за адресою: м. Вишгород, вул. Шолуденка 19. Опалубка буде використовуватись Орендарем за адресою: м. Нетішин, вул. Енергетиків 20.
Згідно з п. 2.2. «ж» договору відповідач зобов`язаний повернути орендоване майно не пізніше 16.12.2025 за визначеною договором адресою.
Як зазначає позивач, відповідач у встановлений договором строк орендоване майно не повернув.
Умовами договору (п. 4.1.2.) передбачено, що у разі втрати майна орендар зобов`язаний відшкодувати його повну вартість. При цьому під втратою сторони розуміють, зокрема, неповернення майна протягом 10 і більше календарних днів після закінчення строку оренди.
Позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду орендоване майно відповідачем не повернуто більш ніж через 10 днів після закінчення строку дії договору, у зв`язку з чим вважає таке майно втраченим.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що: позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, передавши відповідачу орендоване майно; відповідач порушив умови договору, не повернувши майно у встановлений строк; відповідно до умов договору неповернення майна понад 10 днів після закінчення строку оренди є підставою для визнання такого майна втраченим; у зв`язку з втратою майна у відповідача виник обов`язок відшкодувати його повну вартість у розмірі 6748441,55 грн.
З урахуванням наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача вартість втраченої опалубки у сумі 6748441,55 грн.
Відповідач у відзиві проти позову заперечує у повному обсязі та стверджує, що орендоване майно було повернуто позивачу у березні 2025 року, зокрема у період з 17.03.2025 по 21.03.2025, що підтверджується актом приймання-передачі (повернення) №01/03 від 17.03.2025 та товарно-транспортними накладними.
На підтвердження вказаних фактів, які, на думку відповідача, є належними та беззаперечними доказами, останнім подано до суду товарно-транспортні накладні форми № 1-ТН, зокрема, №17/03/25 від 17.03.2025, № 19/03/25 від 19.03.2025 та №21/03/25 від 21.03.2025.
Крім того, подано акти приймання-передачі, складені до кожної товарно-транспортної накладної, які, підписані лише зі сторони Орендаря.
За твердженням відповідача, підписання акту відповідачем свідчить про прийняття майна та відсутність претензій. Оскільки майно було повернуто, твердження позивача про його втрату є безпідставним, а відтак відсутні правові підстави для стягнення його вартості.
Висновки господарського суду.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).
Згідно з приписами статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За своєю правовою природою Договір оренди опалубки № 16/12/24 від 16.12.2024 є договором найму (оренди), згідно з яким, за приписами статті 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору.
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає майно у користування, а наймач зобов`язаний повернути його після закінчення строку договору.
Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок наймача повернути річ після припинення договору.
Згідно зі ст. 795 Цивільного кодексу України повернення предмета найму оформляється відповідним актом, підписаним сторонами.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання або неналежне виконання зобов`язання є його порушенням, що відповідно до ст. 611 цього Кодексу тягне застосування встановлених договором або законом правових наслідків.
Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Дослідивши надані матеріали справи та оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом, 16.12.2024 між позивачем та відповідачем укладено договір №16/12/24 оренди опалубки, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування майно.
Факт передачі майна підтверджується актом приймання-передачі №1 від 16.12.2024, який підписаний уповноваженими представниками сторін та сторонами не оспорюється.
Відповідач заперечує проти позову та зазначає, що орендоване майно було повернуто позивачу у березні 2025 року, що, на його думку, підтверджується товарно-транспортними накладними та актами приймання-передачі.
Оцінюючи вказані доводи, суд виходить з такого.
Умовами договору сторони чітко визначили порядок та момент повернення орендованого майна.
Так, відповідно до п.п. ж) п. 2.2 договору відповідач зобов`язаний повернути опалубку не пізніше 16.12.2025 за визначеною адресою – м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19.
Згідно з п. 6.11 договору підтвердженням факту повернення орендованого майна є належним чином складений та підписаний обома сторонами акт приймання-передачі (повернення). До моменту підписання такого акту майно вважається таким, що не повернуте та перебуває у користуванні орендаря.
Отже, саме підписаний обома сторонами акт є єдиним належним доказом повернення майна.
На підтвердження своїх доводів відповідач надав товарно-транспортні накладні №17/03/25 від 17.03.2025, №19/03/25 від 19.03.2025, №21/03/25 від 21.03.2025.
Однак суд зазначає, що товарно-транспортна накладна за своєю правовою природою є документом, який підтверджує факт перевезення вантажу, а не факт його передачі іншій особі у межах договірних відносин.
З аналізу зазначених накладних вбачається, що вантажовідправником та вантажоодержувачем у них зазначено саме відповідача, що свідчить про переміщення майна в межах господарської діяльності відповідача, а не про його передачу позивачу.
Крім того, у накладних відсутні відомості про прийняття майна позивачем, зокрема підпис уповноваженої особи позивача.
За таких обставин, подані товарно-транспортні накладні не є належними та допустимими доказами повернення орендованого майна позивачу.
Щодо наданих відповідачем актів приймання-передачі, суд встановив, що такі акти не підписані позивачем, а відтак складені в односторонньому порядку.
Враховуючи положення договору, такі акти не можуть підтверджувати факт повернення майна, оскільки не відповідають погодженому сторонами порядку оформлення повернення.
Також відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про намір повернути майно, погодження дати та часу його приймання, а також участі уповноважених представників позивача при такому поверненні, як це передбачено умовами договору.
Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт повернення орендованого майна.
Відповідно до ст. 74 ГПК України обов`язок доказування обставин, на які сторона посилається, покладається на таку сторону.
Надані відповідачем докази не відповідають критеріям належності, допустимості та достатності, а тому не спростовують доводів позивача.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що орендоване майно відповідачем позивачу не повернуто.
Відповідно до п. 4.1.2 договору неповернення майна протягом понад 10 календарних днів після закінчення строку оренди є підставою для визнання такого майна втраченим та покладає на орендаря обов`язок відшкодувати його вартість.
Вартість переданого майна у розмірі 6748441,55 грн підтверджується актом приймання-передачі №1 від 16.12.2024 та відповідачем не спростована.
Невиконання відповідачем обов`язку щодо повернення майна свідчить про порушення ним умов договору та є підставою для застосування передбачених договором правових наслідків.
Доводи відповідача про повернення майна, відсутність заборгованості та порушення позивачем умов договору судом відхиляються як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості втраченого майна у розмірі 6748441,55 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.
Вирішення питання щодо судових витрат.
Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
В силу частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача повністю.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦМОНТАЖ-ССХ ГРУП" (08132, Київська обл., Бучанський р-н, місто Вишневе, вул.Чорновола, будинок 52, код 41922823) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОГРЕС Д.Ф." (79028, Львівська обл., місто Львів, вул. Навроцького В., будинок 33, код 39006413) вартість втраченої опалубки в сумі 6748441,55 грн та 80981,30 грн витрат зі сплати судового збору

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.
Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 01.05.2026.

Суддя А.Ф. Черногуз