Справа № 344/21966/25
Провадження по справі № 2/354/507/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Ковалюк О.М.,
за участю секретаря судового засідання Стремінської А.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яремче цивільну справу за позовом Товаритсва з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ТОВ«ФК«СІТІ КОЛЕКТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором в сумі 103 212,00 грн та судові витрати.
Позовну заява обґрунтована тим, що 05.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_3 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3438778, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами даного договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу грошові кошти в сумі 18 300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 359 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99% на день.
Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 
26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» було укладено договір факторингу №26102023, за яким Первісний кредитор відступив товариству «ФК ПРОФІТ» право вимоги за кредитним договором № 3438778 від 05.02.2023.
Надалі ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступило право вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» відповідно до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025. За умовами цього договору ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступає (передає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги кредитора за визначеними кредитними договорами, сплативши ТОВ «ФК ПРОФІТ» грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором.
Згідно з Додатком 1 (Реєстр боржників) до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025, заборгованість відповідача за кредитним договором № 3438778 становить 103212,00 грн. При цьому, оскільки Додаток 1 (Реєстр боржників) є об`ємним документом і містить дані щодо кількох тисяч позичальників, на підтвердження зазначеного факту додаються копія самого договору факторингу, копії першої та останньої сторінок Додатку 1 (із застереженням про наявність оригіналу Додатку 1 у Позивача),та копія витягу з Додатку 1, що містить інформацію про заборгованість конкретно Відповідача за договором № 3438778.
Станом на дату подання даного позову заборгованість відповідача за Кредитним договором № 3438778 від 05.02.2023 становить 3 212,00 грн, з яких: 18300,00 грн. тіло кредиту: 84 912,00 грн нараховані відсотки.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену вище суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати.
Представник відповідача 24.12.2025 подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.
Вважає подану позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
На думку Позивача, між ТОВ «Лінеура Україна» та Відповідачем було укладено кредитний договір № 3438778 від 05.02.2023. Вважає, що таке твердження не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству. Приєднаний до матеріалів справи Договір не містить підписів сторін договору. Позивачем не доведено факту укладення сторонами договору, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги Позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Банківські виписки з рахунків позичальника, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Позивачем, разом із позовною заявою, направлено до суду лист від ТОВ «ПАЙТЕК УКРАЇНА». Звертаю увагу суду, що у вказаному листі відсутня інформація щодо особи отримувача коштів, як то ПІБ такої особи, її ІПН. Як і відсутнє призначення платежу ? на підставі кредитного договору № 3438778 від 05.02.2023. 
Звертає увагу суду, що позивачем, не надано до суду реєстру боржників до договору факторингу від 26.10.2023 №2610202. Зазначає, що у наданому до суду витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025 відсутні ПІ Відповідача - Чурілов Дмитро. Вважає, що такий витяг не може бути належним та допустимим доказом, а тому позивачем не доведено факту відступлення права вимоги за договором № 3438778 від 05.02.2023
Щодо витрат Позивача на правову допомогу, вважає, що витрати, які поніс/понесе позивач під час розгляду справи, не є співмірними із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Польської М.В. від 10.03.2026 цивільну справу № 344/21966/25 за позовом ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2026 головуючою суддею визначено Ковалюк О.М.
Ухвалою судді від 06.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з?явився, однак в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив,

хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися до суду з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою».
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. 
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що 14.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір № 3438778 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами даного договору товариство зобов`язалося надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності (а.с. 10-19).
Пунктом 1.2 договору передбачено, що сума кредиту складає 18300,00 грн. Строк кредиту 360 днів (п. 1.3 договору). Відповідно до п. 1.4.1 договору стандартна процента ставка становить 2,00% в день, та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Згідно із п. 1.4.2 договору знижена процентна ставка становить 0.01% в день, та застосовується на наступних умовах. Якщо клієнт до 07.03.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник Програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.
Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет, та підписання 05.02.2023 об 08:11:31 відповідачем кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (Р670) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Із долученого до матеріалів справи Паспорту споживчого кредиту вбачається, що сума кредиту складає 18300,00 грн, строк кредитування 360 днів, мета кредиту - споживчі потреби, стандартна процентна ставка становить 730,00% річних (або 2,00% в день), знижена процентна ставка 401,50% річних (або 1,10% в день), тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом (за стандартною процентною ставкою) складають 131 760,00 грн, загальні витрати за кредитом (за зниженою процентною ставкою) складають 126 819,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за
стандартною процентною ставкою 150 060,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача з урахуванням зниженої процентної ставки 145 119,00 грн, реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою 14 750,90%, реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки 14 750,90% (а.с. 19-20). 
З повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» № 20240228-1413 від 28.02.2024 вбачається, що відповідно до договору про організацію переказу грошових коштів № 210222-1 від 21.02.2022 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а саме: 05.02.2023 об 08:13:04 на суму 18 300,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 437d8ae9-2f97-4c67-aa7a-d89218b74ef, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 34387781675577584 , призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 (а.с. 28 зворот).
26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» було укладено договір відступлення прав вимоги №26102023 (а.с. 28-30).
09.09.2025 між ТОВ «ФК ПРОФІТ» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» укладено договір факторингу №ДО-20250909/001, за умовами якого ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступає (передає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги кредитора за визначеними кредитними договорами, сплативши ТОВ «ФК ПРОФІТ» грошові кошти в розмірі ціни відступлення (1 007777,66 грн), у порядку та строки, встановлені договором (а.с. 31-33).
Згідно з платіжною інструкцією № 1 від 17.09.2025, ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» сплатив ТОВ «ФК ПРОФІТ» передбачені кошти за договором факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 в сумі 1007777,66 грн (а.с. 33).
Згідно з Додатком 1 (Реєстр боржників) до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025, заборгованість відповідача за кредитним договором № 3438778 становить 103 212,00 грн, з яких: 18 300,00 грн. тіло кредиту, а 84 912,00 грн нараховані відсотки (а.с. 34-35).
Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 3438778 від 05.02.2023, станом на 26.10.2023 (дата відступлення права вимоги), становить 103 212,00 грн, з яких: 18 300,00 грн. тіло кредиту, 84 912,00 грн нараховані відсотки (а.с. 24-28).
Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються нормами ЦК України.
Внаслідок непогашення відповідачем заборгованості за цим договором між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства.
Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов?язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов?язання не допускається.
У частині 1 статті 530 ЦК Українизазначено, що якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).
Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України). 
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду
Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наявність порушення відповідачем права позивача щодо повернення кредитних коштів з огляду на нижчевикладене.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З матеріалів справи слідує, що 05.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір № 3438778 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Р670, на виконання якого на рахунок відповідача ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було перераховано грошові кошти в розмірі 18 300,00 грн, що підтверджується матеріалами справи. Тому твердження представника відповідача щодо не укладення договору кредиту та не отримання ОСОБА_3 коштів не заслуговують на увагу. 
Однак, суд звертає увагу на те, згідно з правовими позиціями, висловленими у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 905/306/17, для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 тощо).
Як встановлено судом, 26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (як первісним кредитором) та ТОВ «ФК ПРОФІТ» (як новим кредитором) укладено договір відступлення прав вимоги № 26102023, згідно з наведеним договором кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Водночас копія реєстру боржників до договору від 26.10.2023 позивачем у розпорядження суду не надана. Тож позивачем не надані докази на підтвердження того, що первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» були відступлені ТОВ «ФК ПРОФІТ» за плату права вимоги до відповідача ОСОБА_2 , котрі виникли саме на підставі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.02.2023 № 3438778.
Оскільки позивачем не було підтверджено належними і допустимими доказами набуття ТОВ «ФК ПРОФІТ» вимог до ОСОБА_2 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.02.2023 № 3480627, вказане Товариство не мало правових підстав передавати таке «право вимоги» позивачу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» за договором факторингу від 09.09.2025 № ДО-20250909/001. Адже згідно з однією з фундаментальних максим римського приватного права, яка досі діє в сучасних правових системах, «Nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet» (ніхто не може передати іншому більше прав, ніж має сам).
Отже, з огляду на положення вказаних норм цивільного процесуального законодавства, позивачем надані докази укладення кредитного договору між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_3 у письмовій формі, надані докази відступлення права за кредитними договорами в певній сумі та стосовно певних боржників на користь самого позивача, однак не надані докази відступлення прав на користь позивача саме за тим кредитним договором, за яким боржником був би відповідач.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність заборгованості ОСОБА_2 саме перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ», що виникла саме на підставі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.02.2023 № 3438778. Тож ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» не можна вважати належним позивачем у справі, відтак позов ТОВ до ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат
Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. 
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 20000,00 грн, які є видом судових витрат. 
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки судом у задоволенні вимог майнового характеру Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, то понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору та на професійну правничу допомогу необхідно віднести на рахунок позивача. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, 
у х в а л и в :
Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 103 212,00 грн.
Понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» витрати щодо сплати судового збору та на професійну правничу допомогу віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» «СІТІ КОЛЕКТ», код ЄДРПОУ 43950742, місце знаходження: вул. Прорізна, Шевченківський район, буд. № 11, офіс № 1, м. Київ, 01034.
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Оксана КОВАЛЮК