П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/409/26

13 травня 2026 року м. Надвірна
Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю секретаря судового засідання Скоблей О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника-адвоката Костіва І.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця ЗСУ, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, громадянина України,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
УСТАНОВИВ:
На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 591682 від 15.02.2026 ОСОБА_1 притягується до відповідальності за те, що він 15.02.2026 близько 00 год. 53 хв. в м. Надвірна по вул. Європейська керував транспортним засобом «СЕАТ Ібіца», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі КНП «Надвірнянська ЦРЛ» категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвоката Костіва І.Я. поступили письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що протокол щодо ОСОБА_1 складений з порушенням закону.
Зокрема щодо відмови ОСОБА_1 від проведення огляду зазначає, що за твердженням ОСОБА_1 розмова між працівником поліції і ним відбувалася впродовж тривалого часу, що підтверджено відеозаписами. Під час зупинки транспортного засобу працівники поліції поводили себе упереджено відносно ОСОБА_1 . Протягом всього періоду розмови з поліцейськими, з моменту зупинки до 01:00 год. водій жодного разу не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки погодився. Тоді поліцейські виключили бодікамери на 34 хвилини, протягом яких неввічливо спілкувалися, та почали пояснювати що водій може не проходити огляд, оскільки є військовим, це може спричинити йому проблеми. Також почали погрожувати викликом ВСП та командування військової частини відносно пасажира, який дійсно випив пляшку пива. Як компроміс – запропонували написати відмову, за яку нікому нічого не буде. Посвідчення водія вилучати не будуть, можна буде спокійно їхати додому. Водій на таку пропозицію погодився. Після цього поліцейський до автомобіля підійшов заново і розпочав розмову як ніби спочатку. Повідомив причину зупинки, виявлені ознаки сп`яніння та про відеофіксацію. З відеозапису вбачається, що момент пропозиції пройти огляд та негайної відмови водія відбувається швидко, без з`ясування суті, без уточнюючих питань, що саме по собі є нетиповою поведінкою для особи, яка щойно дізнається про можливе притягнення до відповідальності. Крім того, зі змісту відеозапису можна зробити висновок, про який і стверджує ОСОБА_1 , що спілкування між працівниками поліції та водієм відбувалося ще до початку офіційної відеофіксації. Таким чином, відмова від огляду не є результатом свідомого, обдуманого волевиявлення, а наслідком попереднього поза камерою спілкування, з елементами психологічного тиску.
Крім того, Законом України від 13.12.2022 № 2839-ІХ КУпАП доповнено спеціальною нормою-ст. 266-1 «Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції». Направлення/огляд зазначених осіб на стан сп`яніння має відбуватися лише у відповідності до цих положень Кодексу. Так, відповідно до вказаної статті огляд військовослужбовців ЗСУ на стан алкогольного сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння та виконують обов`язки військової служби, проводиться посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником управління ВСП, начальником органу управління строкової служби правопорядку у ЗСУ або командиром військової частини, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. У разі незгоди військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан сп`яніння уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. ОСОБА_1 на даний час мобілізований та перебуває на військовій службі у лавах ЗСУ за призовом. Тому огляд щодо нього проводився з порушення норм законодавства.
Також працівник поліції в документах, які долучені до матеріалів справи, вказував різні ознаки сп`яніння: на відеозаписі (01:34 год) поліцейський озвучає - «дивіться, з вашої порожнини чути запах алкоголю». В направленні на медичний огляд водія та Акті огляду зазначено: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя (не є ознакою алкогольного сп`яніння відповідно до Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції») В протоколі зазначено: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей (не є ознакою алкогольного сп`яніння відповідно до Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»).
Також з наявних відеозаписів вбачається, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 одночасно огляд на місці та проїзд у медичний заклад, що є порушенням вимог Інструкції, Порядку та КУпАП.
Також зазначає, що що поліцейський пропонує саме проїзд до медичного закладу з незрозумілою метою, а не щодо встановлення стану сп`яніння відповідно до обумовлених вище НПА. Дана пропозиція є незаконною, оскільки поліцейський не має права пропонувати «проїхати до медичного закладу», а дія профільної (відомчої) Інструкції, яка регламентує порядок та процедуру проходження огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не поширюється на проведення судово-медичної та судово-психіатричної експертиз (п. 5 розділу І Інструкції). Таким чином, працівники поліції проігнорували положення КУпАП, профільної Інструкції, Порядку та порушили порядок і процедуру проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.
За цієї обставини та наявного, очевидного порушення, з огляду на положення ч. 5 ст. 266 КУпАП - огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений щодо ОСОБА_1 з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Долучені до матеріалів справи відеозаписи просить визнати неналежними та недопустимими доказами з огляду на те, що згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містяться неналежні відеодокази, тобто які повністю не відображають всієї картини подій, що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , що не дає повно та всебічно дослідити всі обставини даної справи про адміністративне правопорушення. Надані відеозаписи не є безперервним, містять 6 окремих файлів. При перериванні відеозапису о 00:59 год. поліцейський не вказує причину припинення зйомки. Натомість вже о 01:34 год. поліцейським повідомляє, що відео буде перервано у зв`язку з тим що йдуть писати протокол. Таким чином відеозапис не є належним та допустимим доказом, що підтверджував би провину ОСОБА_1 .
Також перед і при процедурі складання протоколу ОСОБА_1 не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України), що в силу того ж правового принципу «плодів зіпсованого дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. Поліцейський взагалі не роз`яснив водію його права та обов`язки. Також поліцейський не роз`яснив йому процедуру проходження огляду на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Також зі змісту Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 та Порядку № 1103 від 17.12.2008 вбачається, що якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проходження медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Направлення на огляд до медичного закладу було виписане взагалі без присутності ОСОБА_1 , фрагмент його складання відсутній на відеозаписах, хоча, як зазначено на самому документі, складений о 01:00 год.
Незрозумілою є також кваліфікація пункту ПДР, порушення якого інкримінують ОСОБА_1 . Як вбачається з відеозапису, поліцейський повідомив водію про порушення п. 2.9. ПДР (01:51 год.), однак в протоколі зазначено п. 2.5. ПДР.
Також до матеріалів справи долучено незрозумілі пояснення, написані поліцейським, без підпису водія та фіксації на відео.
Також зі змісту відеозаписів вбачається, що водій надає посвідчення водія у паперовому вигляді, витягує його та ставить назад у гаманець. Це також доводить, що поліцейський обіцяв не вилучати посвідчення водія в обмін на зафіксовану відмову від огляду. Натомість поліцейський в подальшому зазначив, що посвідчення водія було пред`явлене в електронному вигляді в застосунку Дія, тому не вилучалось.
Отже матеріалами справи підтверджується порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядку складання матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУПАП стосовно ОСОБА_1 , що є підставою для закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.
Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав з підстав, зазначених у письмових поясненнях. Ствердив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки в той день алкольних напоїв не вживав. Також зазначив, що працівники поліції чинили на нього тиск щоб він визнав відмову від проходження огляду на стан сп`янніння. Просив провадження по справі відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвокат Костів І.Я. в судовому засіданні також просив провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутнітю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з підстав, зазначених у письмових поясненнях.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснив, що 15.02.2026 близько 00.50 хв. він зі своїм товаришем ОСОБА_1 на автомобілі «Сеат Ібіца» рухались в м. Надвірна по вул. Європейській, де були зупинені працівниками поліції, які, не повідомивши причину зупинки, одразу почали пропонувати ОСОБА_1 , який перебував за кермом, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння. Однак коли працівники поліції дізнались, що вони військові, почали чинити на них тиск, щоб ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду та підписав відповідні документи, порожуючи викликати працівників ВСП та командира військової частини. ОСОБА_1 погодився, та на камеру зазначив про відмову від проходження огляду. Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось.
Суддя, заслхавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов таких висновків.
За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка ставиться у вину ОСОБА_1 , встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом – Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі за текстом – Порядок).
Таким чином законодавство чітко регламентує огляд водія для визначення стану сп`яніння, дотримання визначеної процедури та порядку якого є однією з підстав для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно п. 1 розд. ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Відповідно до п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, огляд проводиться: -поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); -лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Тобто працівник поліції, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, повинен запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. У разі незгоди водія або із результатами огляду або на проведення зазначеного огляду поліцейським, такий огляд повинен бути проведений в закладі охорони здоров`я.
Згідно п.п. 7 розд. І, п.п. 5, 6 розділу ІІ Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Також згідно п.п. 4, 6, 8 Порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 , до матеріалів справи про адміністративне правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 591682 від 15.02.2026, рапорт працівника поліції від 15.02.2026, акт огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, нартичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.02.2026, відеозаписи, які містяться на компакт-диску, тощо.
Судом досліджено відеозаписи, які міститься на компакт-диску «DVD-RW» в матеріалах справи. На відеозаписі (запис з бодікамери поліцейського, назва файлу «0000000_00000020260215005355_0024», період знімання: 2026/02/15 00:53:54-00:58:54) зображено розмову поліцейських з чоловіком у військовій форму у нічний час. В ході розмови поліцейський просить пред`явити посвідчення водія та запитує, чи той щось не вживав. Чоловік відповідає, що нічого не вживав, та що є військовим. Поліцейський запитує у чоловіка, чи буде він продувати у Драгер, на що чоловік погоджується та підтверджує, що є водієм. В подальшому працівник поліції, діставши прилад, повторно пропонує водієві пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відповідає, що є військовослужбовцем НГУ, та що поліцейські не мають повноважень його освідчувати. Поліцейські повідомляють, що вони мають відповідні повноваження, оскільки водій є учасником дорожнього руху, та є підозра про стан алкогольного сп`яніння. В подальшому поліцейський кілька разів запитує видія, чи він буде проходити тест на факт сп`яніння, та повідомляє, що за відмову на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Також поліцейський повідомляє водія, що від нього чути запах алкоголю.
На відеозаписі (запис з бодікамери поліцейського, назва файлу «0000000_00000020260215005447_0001», період знімання: 2026/02/15 00:54:47-00:58:05) зображено розмову поліцейських з чоловіком у військовій форму у нічний час. Вказаний запис дублює вищезазначені обставини з бодікамери іншого поліцейського.
На відеозаписі (запис з бодікамери поліцейського, назва файлу «0000000_00000020260215005856_0025», період знімання: 2026/02/15 00:58:55-00:59:57) зображено продовження розмови поліцейського з водієм. Поліцейський продовжує запитувати водія, чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння, на що водій не відповідає ні стердно, ні заперечно.
На відеозаписі (запис з бодікамери поліцейського, назва файлу «0000000_00000020260215013358_0026», період знімання: 2026/02/15 01:33:56-01:35:07) зображено, як працівник поліції підходить до водійського місця автомобіля темного кольору, який стоїть. Поліцейський представляється подієві, та повідомляє, що той порушив комендантську годину. На запитання поліцейського водій повідомляє про наявність документів та показує посвідчення водія. Після цього поліцейський повідомляє водія що від нього чути запах алкоголю з порожнини рота, та пропонує йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що водій відмовляється. Після цього поліцейський пропонує водієві пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що водій також відмовляється. Після цього поліцейський повідомляє водія, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Також поліцейський повідомляє про зупинення відеозапису для складання протоколу.
На відеозаписі (запис з бодікамери поліцейського, назва файлу «0000000_00000020260215015056_0027», період знімання: 2026/02/15 01:50:57-01:52:10) зображено продовження розмови поліцейського з водієм. Поліцейський оголошує водієві зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Водій від підпису у протоколі та отримання його копії відмовився. Поліцейський повідомив водія про відсторонення від керування транспортним засобом. Також поліцейський повідомив водія, що посвідчення водія у нього не вилучалось, оскільки було пред`явлене через за стосунок Дія.
На відеозаписі (назва файлу «0000000_00000020260215005329_0023», період знімання: 2026/12/25 00:53:28-00:53:35) жодних обставин події не відображено, оскільки відео є короткотривалим і нерозбірливим.
На відеозаписі (запис із салону службового автомобіля, назва файлу «1», період знімання: 2026-02-15 00:53:46-00:56:43) зображено рух поліцейського автомобіля у нічний час з увімкненими проблисковими маячками. Попереду зображено автомобіль темного кольору, який зупиняється. Поліцейський автомобіль зупиняється позаду даного автомобіля, з нього виходять поліцейські, які рухаються до даного автомобіля. З даного автомобіля виходять двоє чоловіків у військовій формі, один з водійського місця, інший з пасажирського. В подальшому зображено розмову поліцейських з даними особами. Через деякий час під`їзджає ще один поліцейський автомобіль.
На відеозаписі (запис із салону службового автомобіля, назва файлу «2», період знімання: 2026-02-15 01:35:53-01:38:52) зображено продовження розмови поліцейського з водієм автомобіля.
При цьому суд зазначає, що на досліджених відеозаписах не відображено, чи працівники поліції перед проведенням огляду на стан сп`яніння на місці зупинки інформували водія ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу, та чи роз`яснювали йому права, передбачені законом.
Крім того з відеозаписів вбачається, що протокол серії ЕПР1 № 591682 складався поліцейським у відсутності ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направлення на огляд в заклад охорони здоров`я, також не є достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки не містять інформації про застосування відеофіксації чи про залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. У акті огляду зазначені такі ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. При цьому почервоніння очей та почервоніння обличчя не є ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до п. 3 Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735.
Рапорт поліцейського також не може бути визнаний достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки поліцейський особисто пояснення в судовому засіданні не надавав. За таких обставин посилання суду на рапорт поліцейського при запереченні вини правопорушника є недопустим доказам, оскільки в такому випадку судом буде порушено фундаментальний принцип правосуддя, а саме безпосередність судом дослідження доказів шляхом допиту вказаної особи. Крім того згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у справі № 463/1352/16-а від 08.07.2020, свідчення службової особи у справі не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень. По суті рапорт – це усне або письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву.
Згідно ч. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо).
Відповідно до п. 2 ч. 1 розділу VII вище зазначеної Інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.
Оскільки відеофіксація відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено відеозаписи, надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , з яких вбачається, що відеофіксація зазначених в протоколі обставин, не здійснювалась, як цього вимагає зазначена Інструкція. Зокрема відеозйомка не здійснювалась безперервно.
Таким чином суд не має можливості встановити, чи працівники поліції перед проведенням огляду на стан сп`яніння на місці зупинки інформували ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу, чи протокол про адміністративне правопорушення складався поліцейським в присутності ОСОБА_1 , чи поліцейські роз`яснювали ОСОБА_1 його права, передбачені законом, в тому числі право на захист за допомогою адвоката, тощо.
Крім того на відеозаписі «0000000_00000020260215013358_0026», період знімання: 2026/02/15 01:33:56-01:35:07) поліцейський повідомляє про зупинення відеозапису для складання протоколу (час 01:53:48). Разом з тим Інструкцією від 18.12.2018 № 1026 такої підстави зупинення відеозапису як складання адміністративного протоколу, не передбаченого.
Окрім цього у протоколі про адміністративне правопорушення вказаний час вчинення правопорушення – 01:53:00. Разом з тим на відеозаписі «0000000_00000020260215013358_0026» (запис з бодікамери поліцейського), на якому працівник поліції повідомляє водієві причину зупинки транспортного засобу, пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, від яких водій відмовляється, зазначений період 01:33:56-01:35:07. Тобто час вчинення правопорушення, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідачає часу вчинення правопорушення, зазначеному на відеозаписі «0000000_00000020260215013358_0026». На інших відеозаписах відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не зафіксована.
Таким чином зазначені відеозаписи не можна вважати належними та допустимими доказами по справі. Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.
Крім того в протоколі відсутня вказівка про те, яким технічним засобом проводилась відеофіксація і на якому носії вона долучена до матеріалів справи.
Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи не додано.
Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Суд також бере до уваги доводи захисника, які підтверджується відеозаписом події, про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруйного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами, а проведений огляд водія недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.
Разом з тим, оцінюючи позицію захисника щодо порушення працівниками поліції визначеного ст. 266-1 КУпАП порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, суд враховує наступне.
Так, статтею 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
Тобто, стаття 266-1 КУпАП не регулює спеціальний порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.
Згідно положень ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Також суд не бере до уваги посилання сторони захисту на вчинення працівниками поліції тиску на ОСОБА_1 під час проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки на такі твердження не підтверджені матеріалами справи, окрема дослідженими в судовому засіданні відеозаписами.
Враховуючи наведене, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17.
Отже, згідно з вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.
Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
В силу вимог ч. 4 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрити.
Керуючись ст.ст. 9, 10, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по адміністративній справі відносно  ОСОБА_1  про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.