Справа № 127/35785/25
Провадження 2/127/8257/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Споживчий центр» та відповідач 21.06.2025 уклали кредитний договір (оферти) № 21.06.2025-100000062. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 12000 грн. Позивач зазначив, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, тоді як відповідач належним чином зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на момент звернення до суду утворилась заборгованість у розмірі 35040 грн, яка складається з 12000 грн заборгованості за тілом кредиту, 14640 грн заборгованості за процентами, 2400 грн комісії за надання кредиту та 6000 грн неустойки. У зв`язку з цим позивач просив стягнути із відповідача вказану заборгованість та судовий збір.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Будь-які докази у справі, крім поданих стороною позивача разом із позовною заявою, чи клопотання від учасників справи на адресу суду не надходили.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. 
Частина перша статті 549 ЦК України визначає, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За частиною першою статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення. Неустойка та інші платежі, нараховані з 24.02.2022 за прострочення виконання таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем. 
Воєнний стан в Україні продовжено Указом Президента України від 12.01.2026 №40/2026, затвердженим Законом України від 14.01.2026 № 4757-IX. 
Суд установив, що 21.06.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 21.06.2025-100000062, оформлений в електронній формі. 
Із наданого позивачем кредитного договору встановлено, що електронний кредитний договір складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем, а також відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим на номер телефону, вказаний при ідентифікації на сайті кредитодавця (п. 2.2 Договору). 
Технологія укладення електронного кредитного договору передбачала, що кредитодавець направляє позичальнику оферту та заявку, формує електронну форму акцепту, передає одноразовий ідентифікатор у повідомленні на номер телефону, а позичальник, який прийняв умови договору, підписує акцепт електронним підписом одноразовим ідентифікатором (п.п. 2.3.4-2.3.6 Договору). 
Для підписання цього кредитного договору позичальник використала одноразовий ідентифікатор Е695. Окремо в поданих документах міститься підтвердження введення коду А695 для підтвердження отримання інформації про умови кредитування.
Відповідно до акцептованих відповідачем умов договору суд установив, що позичальнику надано кредит на таких умовах: дата надання/видачі кредиту - 21.06.2025; сума кредиту - 12000 грн 00 коп.; строк, на який надається кредит, - 122 дні з дати його надання; дата повернення кредиту - 20.10.2025; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачене; позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та строку виплати кредиту на підставі звернення із зазначеною датою в паперовій або електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора, а кредитодавець інформує позичальника про зміну строку повернення кредиту шляхом відправлення повідомлення в особистий кабінет; ініціювання споживачем продовження строку кредитування відбувається без зміни умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача (п.п. 1-5 акцептованих умов Договору).
Суд також установив, що за умовами договору процентна ставка є фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит (п. 6 Договору). 
Комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 20 % від суми кредиту та дорівнює 2400 грн; цю комісію кредитодавець нараховує та обліковує в день видачі кредиту (п. 7 Договору). 
Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, крім продовження строку кредитування та строку виплати кредиту у порядку, передбаченому договором, а протягом строку дії договору тарифи та комісія за фінансовою послугою залишаються незмінними, додаткових та/або супутніх послуг кредитодавець не надає (п. 8, 9 Договору). 
Денна процентна ставка визначена сторонами на рівні 0,94 % за формулою: 0,94 % = (13766,56 / 12000) / 122 ? 100 % (п. 10 Договору). У цьому ж блоці договору зазначено, що проценти як плата за користування кредитом розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту або її залишку на кількість днів користування кредитом та на процентну ставку (п. 11 Договору). 
Згідно з п. 15 Договору неустойка визначена у розмірі 120 грн 00 коп. за кожен день невиконання або неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до п. 3.1 Договору кредитодавець зобов`язався надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти і комісію(ї). 
Відповідно до п. 3.2 Договору кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, при цьому позичальник зобов`язується не використовувати кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати кредит на рахунки організаторів азартних ігор. 
Відповідно до п. 4.1 Договору кредитодавець надає кредит на умовах строковості, платності і поворотності, а спосіб надання коштів визначено як перерахування на рахунок споживача з використанням реквізитів електронного платіжного засобу 5168-18ХХ-ХХХХ-8755. 
Відповідно до п. 4.3 Договору днем надання кредиту є день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту чи сплати платежу — день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або день зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця.
Відповідно до п. 6.1 Договору позичальник зобов`язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, та забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату процентів у строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти. Згідно з п. 9.1 Договору у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором строки сума зобов`язань з наступного за останнім для сплати дня вважається простроченою; у разі несвоєчасного повернення суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка, а також проценти річних від простроченої суми у розмірі, встановленому у заявці.
Паспорт споживчого кредиту містить інформація, яка надавалась споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
Відповідач під час укладення кредитного договору пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку.
Позивач надав копію договору про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
На підтвердження надання кредитних коштів позивач надав лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 19-1011 від 10.11.2025, згідно з яким 21.06.2025 о 01:18:22 на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 успішно перераховано 12000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua — 779286378, призначення платежу — видача за договором кредиту № 21.06.2025-100000062.
На підтвердження розміру заявленої до стягнення заборгованості позивач надав довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 21.06.2025-100000062 від 21.06.2025, у якій зазначив, що заборгованість відповідача складає 35040 грн, з яких 12000 грн — основний борг, 14640 грн — проценти, 2400 грн — комісія за надання, 6000 грн — неустойка. У цій довідці також зазначено, що проценти по кредиту нараховані за період з 21.06.2025 по 20.10.2025. Інших документів, які б містили деталізований покроковий розрахунок процентів понад узгоджені договором та паспортом кредиту показники загальних витрат за кредитом, позивач не надав.
Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог з огляду на таке.
Подані позивачем документи підтверджують, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідач пройшла ідентифікацію через систему BankID НБУ, акцептувала умови кредитного договору одноразовим ідентифікатором Е695, а позивач перерахував на належний відповідачу платіжний засіб 12000 грн кредитних коштів. Отже, факт укладення між сторонами кредитного договору та факт надання кредиту є доведеними.
Щодо вимоги про стягнення 12000 грн тіла кредиту суд виходить із того, що матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем будь-якої частини основної суми кредиту. Тому вимога позивача про стягнення 12000 грн основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. 
Щодо вимоги про стягнення 14640 грн процентів суд дійшов такого висновку.
Позивач нарахував проценти за період з 21.06.2025 по 20.10.2025, тобто в межах первісно погодженого строку кредитування 122 дні. Матеріали справи не містять доказів укладення сторонами додаткового договору про продовження строку кредитування, а сам позивач заявив проценти саме по дату первісного повернення кредиту. Отже, позивач не нараховував проценти поза межами первісного строку договору.
Разом з цим заявлений позивачем розмір процентів 14640 грн не узгоджується з іншими поданими ним же документами. Так, у п. 10 Договору сторони визначили денну процентну ставку 0,94 % за формулою: 0,94 % = (13766,56 / 12000) / 122 ? 100 %, а загальні витрати за кредитом визначені у розмірі 13766,56 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача — 25766,56 грн, а загальна сума процентів за графіком платежів становить 11366,56 грн. Разом із цим комісія за надання кредиту у розмірі 2400 грн прямо включена до загальних витрат за кредитом. Отже, подані позивачем договір і графік платежів не підтверджують заявлену до стягнення суму процентів 14640 грн, а, навпаки, свідчать про те, що загальні витрати за кредитом за весь строк його користування складають 13766,56 грн, з яких 2400 грн припадає на комісію за надання кредиту, а 11366,56 грн - на проценти.
Крім цього, суд бере до уваги, що частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює максимальний розмір денної процентної ставки 1 %. Подані позивачем документи містять погоджений сторонами показник денної процентної ставки 0,94 %, який відповідає загальним витратам за кредитом у сумі 13766,56 грн. Натомість заявлена позивачем до стягнення сума процентів 14640 грн разом із комісією 2400 грн фактично формує загальні витрати за кредитом у сумі 17040 грн, що не узгоджується з погодженими сторонами умовами споживчого кредиту. За відсутності належного розрахунку, який би усував цю суперечність, суд не має підстав для стягнення процентів у заявленому розмірі - 14640 грн. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що до стягнення підлягають проценти лише у розмірі 11366,56 грн (13766,56 грн - 2400 грн), оскільки саме цей розмір встановлено з поданих позивачем документів, узгоджується з визначеною сторонами денною процентною ставкою 0,94 % та відповідає загальним витратам за кредитом, зазначеним у самому договорі кредиту. Тому у цій частині у задоволенні процентів у розмірі 3273,44 грн необхідно відмовити.
Щодо вимоги про стягнення 2400 грн комісії за надання кредиту суд виходить з того, що така комісія прямо передбачена умовами договору як одноразова плата, пов`язана з наданням кредиту, її розмір визначений у п. 7 Договору, а сама комісія включена до загальних витрат за кредитом, погоджених сторонами. За таких обставин вимога про стягнення 2400 грн комісії за надання кредиту є обґрунтованою.
Щодо вимоги про стягнення 6000 грн неустойки, то суд дійшов висновку, що підстав для її задоволення немає.
Кредитний договір між сторонами укладено 21.06.2025, тобто в період дії воєнного стану. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальник у цей період звільняється від обов`язку сплачувати неустойку за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а нарахована неустойка підлягає списанню кредитодавцем. За таких обставин вимога про стягнення 6000 грн неустойки задоволенню не підлягає. 
Отже, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 21.06.2025-100000062 від 21.06.2025 у загальному розмірі 25766,56 грн, яка складається з: 12000 грн заборгованості за тілом кредиту, 11366,56 грн - проценти та 2400 грн - комісія за надання кредиту. У решті заявлених позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково (на 73,53%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1781,19 грн.
Керуючись статтями 81, 128, 141, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, статтями 11, 207, 509, 526, 530, 536, 546, 549, 551, 627, 628, 629, 638, 639, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 21.06.2025-100000062 від 21.06.2025 у розмірі 25766 (двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят шість) гривень 56 копійок, з яких: 12000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11366 грн 56 коп. - заборгованість за процентами; 2400 грн - комісія за надання кредиту.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1781 (одна тисяча сімсот вісімдесят одна) гривня 19 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А. 
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Суддя           В. В. Горбатюк