Справа № 615/3007/25
Провадження № 2/615/130/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Логвінова А.О.,
за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 615/3007/25
за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» 
до  ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
за участю учасників судового процесу:
представника позивача   Цимбала В.І.,
представника відповідача   Лисенка А.О.

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст (виклад) позовних вимог.

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі по тексту - позивач, АТ «Сенс Банк») звернулось до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ), у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 82 727,19 грн. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 травня 2021 року ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (надалі Кредитний договір). Сторонами були погоджені наступні умови, тип кредиту – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту – «RED», мета кредиту – для особистих потреб; опис послуги – надання Банком послуг з обслуговування кредитної картки, а також надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого кредиту або його частини, Банк здійснює подальше кредитування у межах її ліміту шляхом надання траншів; ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) – 200 000,00 грн; сума встановленої кредитної лінії на дату укладення договору – 7 000,00 грн; процентна ставка – для торгових операцій та/або для операцій зняття готівки у розмірі 35.99%; тип процентної ставки – фіксована; тип картки – MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Для ідентифікації в обліковій системі Банку Угоді було присвоєно № 631643580. Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого має заборгованість у розмірі 82 727,19 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 51 081,99 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 31 645,20 грн, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. 

Стислий зміст (виклад) заяв по суті справи. 

02 лютого 2026 року від представника відповідача – адвоката Лисенка Андрія Олександровича до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволені позову (а.с. 80-89).
В обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, представник відповідача зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору № 631643580 від 05 травня 2021 року. Надана разом з позовною заявою виписка по рахунку за період з 05.05.2021 року по 03.06.2025 року згідно договору № 631643580 сама по собі, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів волевиявлення відповідача на укладення договору, доказів отримання ним відповідної платіжної банківської картки, тощо, не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору та отримання за його умовами грошових коштів. Матеріали справи не містять будь-якого погодження банком відповідної оферти, що в свою чергу не підтверджує укладання кредитного договору між сторонами, належних та допустимих доказів видачі відповідачу кредитних коштів, посилання позивача ґрунтуються виключно на припущеннях, що суперечить вимогам ЦПК України. Факт надання грошових коштів, повинен бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу. При цьому, до матеріалів даної справи такі докази не були надані, що підтверджує відсутність права вимоги у позивача саме до відповідача про стягнення грошових коштів. Окрім того, банк набуває права вимагати від відповідача повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, після одержання відповідачем, як споживачем, повідомлення про вимогу і спливу 30 календарних днів з дня одержання ним повідомлення про вимогу. Вказана норма Закону України «Про споживче кредитування» банком проігнорована, тому звернення до суду з вимогою про стягнення коштів є передчасним. Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду, факт надсилання вимоги, її зміст та факт отримання її боржником необхідно довести кредитору. В матеріалах справи наявна копія вимоги щодо дострокового повернення кредиту та нібито докази відправки на адресу відповідача, проте будь яких доказів отримання її відповідачем, матеріали справи не містять. Загальна сума не погоджених та стягнутих з відповідача відсотків становить 31 645,20 гривні. Вказана сума коштів підлягає зарахування в погашення заборгованості за тілом кредиту. З виписки по рахунку вбачається, що позивачем нараховано та стягнуто з відповідача овердрафт та проценти за ним в розмірі 21 197,57 грн. У свою чергу, овердрафт це окремий вид кредиту, який оформлюється окремим договором в якому зазначається ліміт овердрафту, умови його використання, відсотки за ним, а також відповідальність за несвоєчасне повернення. Доказів укладання договору овердрафту між відповідачем та позивачем не надано, паспорт споживчого кредиту не містить умов щодо використання овердрафту, сплати відсотки за ним тощо, відтак, у разі якщо суд дійде висновку про задоволення позову, наявні підстави для зменшення позовних вимог на суму овердрафту в розмірі 21 197,57 грн. Окрім того, як вбачається з наданої виписки за банківським рахунком - позивачем було незаконно стягнуто з відповідача комісію в загальному розмірі 3 285,88 гривень. Однак, умова договору про нарахування комісії є нікчемною, яка поширюється, що на правовідносини з моменту їх виникнення, відповідно, нарахована та стягнута на дату звернення до суду комісія підлягає зарахуванню в погашення тіла кредиту.

Аргументи (позиції) учасників справи. 

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та проси задовольнити. 
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість. 

Рух справи. 

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишено без руху.
Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2025 року прийнято позовну до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2026 року визнано обов`язковою явку представника позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» у судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 

05 травня 2021 року ОСОБА_1 через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернулась до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (який було розміщено на сайті Банку: www.alfabank.ua). Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення Угоди отримано відповідачем. Зазначене підтверджується офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та акцептом пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, які підписані ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 11 зворот – 13, 126 зворот – 127).
На підтвердження позовних вимог банком надано в тому числі копію акцепту банком пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою за користування кредитною лінією 35,99%, максимальний ліміт кредиту становить 200 000,00 грн. Для Клієнта випущена міжнародна платіжна карта MasterCard DEBIT WORLD строком дії 5 (п`ять) років з моменту випуску (далі - Кредитна картка). Обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми Загальної заборгованості за Кредитною лінією (далі - ОМП), але не менше 50 грн. (п`ятдесят гривень). Крім того в акцепті зазначено що банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу (у разі його наявності) згідно з умовами договору (а.с. 11 зворот - 12).
Згідно із наданим позивачем розрахунком, у ОСОБА_1 за кредитним договором № 631643580 від 05 травня 2021 року станом на 05 травня 2025 року наявна заборгованість в розмірі 82 727,19 грн, з яких: 51 081,99 грн - прострочене тіло кредиту; 31 645,20 грн - відсотки за користування кредитом (а.с. 8).
Відповідно до вказаного розрахунку, за весь строк кредитування нараховано комісії у розмірі 3 285,88 грн, а відсотків у розмірі 51 551,69 грн. Комісія у розмірі 985,80 грн була сплачена безпосередньо відповідачем. 
Відповідно до виписки з рахунку клієнта ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 05 травня 2021 року по 03 червня 2025 року вбачається, що 05 травня 2021 року було збільшено кредитний ліміт до 7 000,00 грн (а.с. 14-31).
Також із вказаної виписки вбачається, що ОСОБА_1 активно використовувала кредитні кошти, зокрема здійснювала оплату послуг, товарів тощо. 
У подальшому, кредитний ліміт неодноразово змінювався, останній раз його було збільшено 06 серпня 2022 року до 32 751,58 грн (а.с. 17).
Згідно виписки, під час кредитування виникав несанкціонований овердрафт, який щомісячно формувався за рахунок в тому числі суми відсотків та комісії, відповідно у розрахунку заборгованості зазначаються відомості про сплату таких сум, проте ці нарахування фактично відповідачем не погашались, а закривались саме за рахунок овердрафту. 
У свою чергу, згідно виписки, за рахунок суми овердрафту збільшено суму тіла кредиту, яку відповідно позивач і просить стягнути з відповідача. 
Також, згідно виписки, під час кредитування банком нараховувались відсотки за овердрафт у розмірі 563,34 грн та відсотки за прострочення овердрафту у розмірі 12 463,03 грн. 
На адресу ОСОБА_1 Акціонерним товариством «Сенс Банк» 10 жовтня 2025 надіслано досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій вказано про необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором № 631643580, яка станом на 04 липня 2025 року складає 83 288,96 грн, яка була повернута за закінченням встановленого терміну збергіання (а.с. 32).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
На підтвердження обставин укладення кредитного договору позивачем Акціонерним товариством «Сенс Банк» надано оферту на укладання угоди про надання кредиту № 631643580 (а.с. 126- зворот – 127), акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 631643580 (а.с. 11 зворот – 12), паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості по кредиту, довідку про ідентифікацію ОСОБА_1 та надання їй аналогового ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора для акцепту договору, копію досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань з доказами її направлення відповідачу.
З наданих банком оферти на укладання угоди про надання кредиту № 631643580 та акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 631643580 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, вони оформлені в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки оферта на укладання угоди про надання кредиту № 631643580 та акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 631643580 укладені на сайті позикодавця, та відповідач підписав їх 05 травня 2021 року одноразовими ідентифікатором, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства, такий договір не був би укладений.
Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.
Зі змісту Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.
Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми та обов`язковим до виконання сторонами.
На підставі викладеного, суд відхиляє доводи відповідача щодо недоведення позивачем факту укладання між Акціонерним товариством «Альфа Банк» та відповідачем кредитного договору та погодження суттєвих умов кредитування та надання відповідачу кредиту.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із наданим позивачем розрахунком, у ОСОБА_1 за кредитним договором № 631643580 від 05 травня 2021 року станом на 05 травня 2025 року наявна заборгованість в розмірі 82 727,19 грн, з яких: 51 081,99 грн - прострочене тіло кредиту; 31 645,20 грн - відсотки за користування кредитом (а.с. 8).
Також, до позовної заяви АТ «Сенс Банк» надало виписку по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 за період із 05 травня 2021 року по 03 червня 2025 року, з якої вбачається надання відповідачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, факт користування нею карткою, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості.
При цьому виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі №910/16143/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі №381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц).
Надана АТ «Сенс Банк» виписка з рахунку ОСОБА_1 відповідає наданому розрахунку заборгованості.
У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. У справі, яка переглядається, відповідачі не заперечували проти розміру заборгованості, не спростовували його. 
Відповідач та його представник заперечуючи щодо наявності заборгованості, не спростували заявленої позивачем суми заборгованості, не подали свій контррозрахунок.
Отже, встановлені судовим розглядом обставини свідчать про те, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків.
При цьому, як вже зазначалось, згідно виписки, під час кредитування банком нараховувались відсотки за овердрафт у сумі 563,34 грн та відсотки за прострочення овердрафту у розмірі 12 463,03 грн. 
Оскільки між сторонами кредитного договору не були погоджені умови щодо нарахування відсотків за овердрафт та відсотків за прострочення овердрафту, відповідно нараховані відсотки за овердрафт у сумі 563,34 грн та відсотки за прострочення овердрафту у розмірі 12 463,03 грн стягненню з відповідача не підлягають та підлягають вираховуванню із загального розміру заборгованості.
Окрім того, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
За пунктом 4 частини 1 статті 1Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті 11, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що за період з 05 травня 2021 року по 03 червня 2025 року, банком неправомірно нараховано позичальнику щомісячну комісію РКО на загальну суму 3 285,88 грн, з якої ОСОБА_1 сплачено 985,80 грн, а 2 300,00 грн було погашено за рахунок овердрафту. 
Отже, сплачена ОСОБА_1 сума комісії у розмірі 985,80 грн підлягає зарахуванню в рахунок оплати тіла кредиту, а інша нарахована сума комісії у розмірі 2 300,00 грн підлягає вираховуванню із загального розміру заборгованості.
Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про передчасність звернення позивача до суду з вимогою про стягнення заборгованості, з огляду на наступне. 
Як вже було встановлено, між банком та ОСОБА_1 при укладені кредитного договору не було узгоджено дати повернення тіла кредиту.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Сенс Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Так само, судовим розглядом встановлено, що під час кредитування виникав несанкціонований овердрафт, який щомісячно формувався за рахунок в тому числі суми відсотків та комісії, відповідно у розрахунку заборгованості зазначаються відомості про сплату таких сум, проте ці нарахування фактично відповідачем не погашались, а закривались саме за рахунок овердрафту. 
Згідно виписки, за рахунок суми овердрафту збільшено суму тіла кредиту, яку відповідно позивач і просить стягнути з відповідача, а тому доводи представника відповідача про необхідність зменшення позовних вимог на суму овердрафту є помилковими та безпідставними. 
Доводи представника відповідача що зазначені у клопотанні від 23 березня 2026 року (а.с. 219-221), щодо виключення та неврахування документів, поданих позивачем з пропуском процесуального строку, суд до уваги не приймає, оскільки подані представником позивача 02 березня 2026 року пояснення з додатками, не є єдиними доказами у своїй сукупності, які підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у даній справі. 
На час розгляду справи судом, відповідач не надала даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенс Банк» підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 631643580 від 05 травня 2021 року у розмірі 66 415,02 грн.

Розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено 2 422,40 грн судового збору за подання позову (позов подано через систему Електронний Суд»), що підтверджується меморіальним ордером № 919962 від 23 липня 2025 року (а.с. 1).
Приймаючи до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 944,75 грн (66 415,02 / 82 727,19 х 2 422,40). 
Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22).
У вказаних постановах Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 094,08 грн до матеріалів справи надано копію договору про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року, укладений між Акціонерним товариством «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» та копію довіреності, виданої на імя адвоката Цимбала Вадима Ігоровича на підставі договору про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року.
У свою чергу до позову не долучено жодного доказу, який би підтверджував обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що позбавляє можливості суд перевірити чи відповідає сума понесених витрат на професійну правничу допомогу критеріям дійсності, необхідності, розумності, а тому підстави для стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 268, 273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631643580 від 05 травня 2021 року у розмірі 66 415 (шістдесят шість тисяч чотириста п`ятнадцять) грн 02 коп. 
У задоволенні іншої частини позову – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 944 (одна тисяча дев`ятсот сорок чотири) грн 75 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач – Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ: 23494714.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 12 травня 2026 року.

Суддя           А.О. Логвінов