УХВАЛА

10 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 200/4969/25
адміністративне провадження № К/990/24037/26 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.11.2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі №200/4969/25 за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 26.05.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.11.2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі №200/4969/25.
Вирішуючи питання про можливість відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, Верховний Суд виходить з такого.
Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.11.2025, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026, задоволено позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності бездіяльність Головного управління ДПС у Донецький області щодо не здійснення коригування у інтегрованій картці платника податку Селидівського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (ЄДРПОУ 35580927) з єдиного соціального внеску дійсного стану зобов`язань зі сплати єдиного соціального внеску; зобов`язання Головного управління ДПС у Донецький області внести зміни до інтегрованої картки платника податку Селидівського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (ЄДРПОУ 35580927) з єдиного соціального внеску шляхом виключення суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 2.157.673,64 грн станом на 31.07.2019, на суму 1.329.776,74 грн станом на 30.11.2019, на суму 881.523,29 грн станом на 31.01.2020. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Касаційну скаргу подано вдруге, попередню касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 13.05.2026.
Податковим органом заявлено клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, в обґрунтування якого зазначено, що первинна касаційна скарга була подана у межах строків на касаційне оскарження; контролюючий орган після повернення касаційної скарги у найкоротші строки, без зайвих зволікань в межах розумних строків звернувся до Верховного Суду з повторною касаційною скаргою. Скаржником зауважено, що введення воєнного стану зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 до його офіційного закінчення є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами); постійне вчинення ворогом дій, спрямованих на руйнування об`єктів критичної інфраструктури, що, зокрема, спричиняло тривале знеструмлення електричних мереж та вихід з ладу систем зв`язку та інтернету; війна впливає на емоційний стан кожної людини, в тому числі і на представників відповідача, які працюють в екстремальних умовах через постійні обстріли ворогом території, розташованої близько до лінії розмежування.
Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини 4 статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328 у взаємозв`язку з пунктом 1 частини 2 статті 353 КАС України. Головним управлінням ДПС у Донецькій області вказано про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема положень статті 1, частин 4, 5 , 7 статті 25 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», порушення норм статей 61, 62, 71,74 Податкового кодексу України, а також порушенням положення Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12.01.2021 №5, та порушення норм процесуального права, зокрема ст.ст.72-77, 90, 242 КАС України.
На думку скаржника, спір у даній справі №200/4969/25 потребував встановлення фактичних обставин щодо порядку виконання судових рішень, змісту облікових операцій та правових підстав відображення відповідних сум в ІКП, однак такі обставини судами попередніх інстанцій належним чином не досліджені. Суди першої та другої інстанцій фактично ототожнили скасування вимоги про сплату недоїмки із припиненням усіх облікових наслідків щодо адміністрування ЄСВ, хоча Закон №2464- VІ не передбачає автоматичного виключення облікових даних з ІКП лише з підстав скасування вимоги; суди дійшли помилкового висновку про виникнення у ГУ ДПС безумовного обов`язку виключити з ІКП відповідні суми, хоча стаття 25 Закону №2464-VІ не містить приписів щодо автоматичного коригування інтегрованої картки платника після скасування вимоги про сплату боргу; також не враховано судами при ухвалені судових рішень, що ІКП є елементом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу та ведеться відповідно до спеціальних процедур податкового адміністрування; також не встановлено, які саме норми Порядку №5 зобов`язують контролюючий орган виключати відповідні суми з ІКП; який механізм такого коригування; чи існували правові підстави для внесення змін саме у спосіб, визначений Позивачем.
Верховний Суд зауважує, що відповідно до відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 4 статті 328 цього Кодексу. Проте скаржником не обґрунтовано підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України.
Податковим органом не спростовано висновки судів попередніх інстанцій, що у разі скасування вимоги про сплату недоїмки, контролюючий орган для забезпечення достовірності та повноти обліку платників податків, повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці платника податку дійсного стану зобов`язань перед бюджетом (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в подібних правовідносинах в постановах від 19.02.2019 у справі №825/999/17, від 26.02.2019 у справі №805/4374/15-а, від 30.11.2021 у справі №300/3157/20).
Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм податкового законодавства, висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.11.2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі №200/4969/25 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва