Провадження №	2/447/502/26 	
Справа №	145/1749/25 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
(заочне)

25.05.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,
розглянув у судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частини понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу.

Процесуальні дії у справі.
24.11.2025 на адресу Тиврівського районного суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частини понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу, поданий представником позивача адвокатом Гивелем В.П., у якому просить стягнути з відповідача 1/5 частини понесених витрат на утримання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку регресу у розмірі 10 320,06 грн. 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що співвласниками житлової квартири по АДРЕСА_1 , згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 28.11.2005, є позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Частки у праві спільної часткової власності на зазначену квартиру становлять по одній п?ятій частині кожному. 01.10.2023 Миколаївським районним судом Львівської області у справі №447/3129/23 видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь ТОВ «Нафтогаз Тепло» 28 474,59 грн., з яких: 11 572,77 грн. – заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії; 13 542,16 грн. – заборгованість за надані послуги з постачання гарячої води; 1 471,25 грн. – заборгованість з плати за абонентське обслуговування 1459,41 грн. – інфляційних втрат; 429,00 грн. – 3 % річних. На виконання судового наказу Миколаївським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження за №74393058. Постановою головного державного виконавця Миколаївського ВДВС ЗМУ МЮ від 27.03.2024 виконавче провадження за №74393058 закрито. Крім цього, з 10.03.2024 по 15.11.2025 позивач самостійно здійснювала оплату комунальних послуг за вказану спільну квартиру сторін, зокрема, за електропостачання, водопостачання та водовідведення, газопостачання та послуги з управління будинком. Загальна сума сплачених платежів становить 19 623,01 грн. Загальна сума, сплачена позивачем, становить 51 600,03 грн. Кошти за надані комунальні послуги сплачує лише позивач, відповідач відмовляється сплачувати кошти за такі чи в добровільному порядку відшкодувати витрати за комунальні послуги, незважаючи на неодноразові усні звернення позивача, тому позивач змушена звернутися до суду про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу.
26.11.2025 суддею Тиврівського районного суду Вінницької області постановлено ухвалу, якою цивільну справу №145/1749/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 передано на розгляд за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна, що розташоване у населеному пункті, правила виключної підсудності за яким належать до юрисдикції Миколаївського районного суду Львівської області.
19.12.2025 на адресу Миколаївського районного суду Львівської області надійшла ухвала Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2025 разом із матеріалами цивільної справи №145/1749/25.
На підставі ч. 2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
26.12.2025 на електронну пошту суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача із ЗМУ ДМС, відповідно до якої ОСОБА_2 не значиться зареєстрованим / знятим з реєстрації.
26.12.2025 на електронну пошту суду також надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача з УДМС у Вінницькій області, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 29.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання у справі. Крім цього, відповідачу надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
Копію ухвали суду від 29.12.2025, копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав 30.01.2026, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 37).
Відповідач у жодне судове засідання, призначене на 09.02.2026, 05.03.2026, 06.04.2026, 25.05.2026 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву, клопотань чи заяв до суду не подавав.
25.05.2026 представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Гивель В.П. подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами. Позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Згідно із ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відтак, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд встановив:
Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 28.11.2005 Новороздільською міською радою, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової в рівних долях власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 7).
Вказане також стверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9084340, виданого Новороздільським міським бюро технічної інвентаризації дочірнє підприємство ТзОВ ПБП «Контур» (а.с. 8).
Відповідно до копії постанови в.о. начальника Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.01.2024, при примусовому виконанні судового наказу №447/3129/23, виданого 02.10.2023 Миколаївським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Нафтогаз Тепло» 28 474,59 грн., з яких: 11 572,77 грн. – заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії; 13 542,16 грн. – заборгованість за надані послуги з постачання гарячої води; 1 471,25 грн. – заборгованість з плати за абонентське обслуговування 1459,41 грн. – інфляційних втрат; 429,00 грн. – 3 % річних, з боржника в повному обсязі стягнено борг, виконавчий збір і витрати виконавчого провадження, тому, виконавче провадження постановлено закінчити (а.с. 11).
Як вбачається з матеріалів справи, за період з лютого 2024 року по листопад 2025 року позивачем за надані житлово-комунальні послуги, а саме: постачання теплової енергії та гарячої води, надані послуги з розподілу природного газу, за спожитий природний газ, управління будинком, вивіз сміття, позивачем було сплачено 51 600,03 грн. Вказане підтверджується копіями квитанцій (а.с. 9-10, 12-17).
Тобто, позивач є особою, яка сплачує комунальні послуги з метою утримання вищевказаного об`єкта нерухомого майна.
Відповідач ОСОБА_2 у період вказаний позивачем у позовній заяві комунальних послуг не сплачував. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували інше або спростовували б доводи позивача відповідачем надано не було. 
Оцінка суду.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги – регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно та вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13.03.2019 у справі №521/3743/17-ц, провадження №61-26462св18, від 19.08.2020 у справі №703/2200/15-ц, провадження №61-7289св20 та від 15.04.2021 у справі №638/5001/17, провадження №61-18650св20.
Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до закону зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Надані позивачем квитанції про здійснення нею оплати за отримані комунальні послуги свідчать про сплату нею за послуги за період з лютого 2024 року по листопад 2025 року.
При цьому, доказів, у розумінні статей 77, 78 ЦПК України щодо неправильності складеного позивачкою розрахунку з оплати житлово-комунальних послуг, підтвердженими належними, достовірними та достатніми доказами, відповідачем не надано, інший розрахунок, який б спростовував нараховані суми сплачених житлово-комунальних послуг, підтверджений доказами, передбаченими ст. 77, 79, 80 ЦПК України, суду також не надано, відтак, розрахунок наданий позивачем в обґрунтування якого надано копії квитанцій, визнаються судом як належні та достовірні докази.
За таких обставин, суд вважає що вимоги позивача про стягнення частини понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу підтверджені належними та допустимими доказами.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивач та її представник як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 1 211,20 гривень на користь позивача.
Керуючись ст. 5, 13, 76, 81, 82, 89, 128, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 279, 280, 282, 284 ЦПК України, ст. 15, 16, 322, 360, 526, 544 ЦК України, суд
у х в а л и в:
Позов задоволити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у розмірі 10 320 (десять тисяч триста двадцять) гривень 06 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання:  АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання:  АДРЕСА_4 , співвласник квартири: АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомо.
Повний текст рішення складено 25.05.2026.

Суддя Головатий А.П.