Номер справи 171/405/26
Номер провадження 2/171/2451/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.26 м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді    Шкарлат Я.Ю.,
при секретарі    Удінської А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Новохатько Олени Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
На адресу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Новохатько Олени Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позовна заява обґрунтована тим, що 21 жовтня 2017 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка – ОСОБА_4 , дружини – ОСОБА_4 . Від шлюбу мають малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини фактично припинені з літа 2025 року.. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, збереження шлюбу недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним. Просить суд розірвати їх шлюб.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій останній не заперечував проти задоволення позовних вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них.
Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.
Згідно із ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище – ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 21.10.2017 року в Апостолівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 135, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка – ОСОБА_4 , дружини – ОСОБА_4 . 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 17 листопада 2020 року, актовий запис № 165, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_6 , батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 13 грудня 2017 року, актовий запис № 264, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_5 , батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.
Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.
До того ж, у позовній заяві представник позивача просить стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1-3 ст.137 ЦПК України встановлено,що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову-на відповідача; у разі відмови в позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.
Так, відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 Закону України «Про судовий збір» позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позовної заяви еквівалентно 1 331,20 грн., згідно п.п.2 п.1 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позовної заяви еквівалентно 1 331,20 грн. 
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до Постанови ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16,склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Представником позивача всупереч положенню частини третьої статті 137 ЦПК України до позовної заяви не було надано: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акт приймання-передачі наданих послуг, підтверджуючі докази про оплату послуг адвоката в розмірі 3000 грн, що позбавляє можливості суд встановити обґрунтованість стягнення правничої допомоги.
У зв`язку з чим позовні вимоги адвоката Новохатько О.М. в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. не підлягає до задоволення у зв`язку з неподанням доказів.
На підставі викладеного, оскільки відповідач визнав позов, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень за квитанцією №2.438501877.1 від 09.12.2025 та 120,00 гривень за квитанцією ID: 0843-6267-1927-6442 від 02.02.2026, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, відтак наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Новохатько Олени Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити.
Розірвати шлюб укладений між  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований 21 жовтня 2017 року Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 135, відповідно до свідоцтва про шлюб серії  НОМЕР_1 .
На підставі ч. 2 ст. 115 СК України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_4 ».
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень, 60 копійок).
Повернути  ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень, 60 копійок).
В частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         Я.Ю.Шкарлат