Справа № 541/105/26 
№ провадження 1-кп/541/153/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року  м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025175550000252 від 25.12.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Низьколизи Монастириського району Тернопільської області, громадянка України, з профільною технічною освітою, не працюючої, розлученої, на утриманні має доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої 23.06.2025 року вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.
у вчинені кримінального правлпорушення, передбаченого ч.3 ст. 389 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.06.2025 ОСОБА_4 , засуджено за скоєння умисного кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду із покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, відповідно до ст. 59-1 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде надано (запропоновано) посаду;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Вирок набрав законної сили 24.07.2025 року та 05.08.2025 року прийнятий до виконання Миргородським міським сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області.
13.08.2025 року засуджена ОСОБА_4 з`явилася до Миргородського міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, де була поставлена на облік, їй роз`яснено умови відбування покарання у виді пробаційного нагляду, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, призначено днем явки перший і третій вівторок кожного місяця та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду (за ч. 3 ст. 389 КК України), про що засуджена ОСОБА_4 власноруч надала підписку та пояснення.
Крім того, 13.08.2025 року засудженій ОСОБА_4 надано направлення до Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо їй буде запропоновано посаду (роботу), та остання зобов`язалася повідомити Миргородський міський сектор філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про результати працевлаштування до 25.08.2025 року.
Таким чином, ОСОБА_4 зобов`язалася відбути 1 (один) рік пробаційного нагляду у повному обсязі із виконанням покладених на неї обов`язків згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.06.2025.
Однак, незважаючи на попередження про недопущення порушення порядку та умов відбування покарання у виді пробаційного нагляду та зобов`язання відбувати вказане покарання, в порушення вимог ч. 3 ст. 49-3 КВК України ОСОБА_4 , не маючи наміру виконувати покладені на неї обов`язки, усвідомлюючи протиправний характер своєї умисної бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, без поважних на те причин ухилялася від відбування покарання та не виконувала покладені на неї обов`язки.
Зокрема 19.08.2025 року засуджена ОСОБА_4 без поважних причин не з`явилася до органу пробації в призначений день для періодичної реєстрації, за що 20.08.2025 року ОСОБА_4 винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді пробаційного нагляду. 
29.08.2025 року до органу пробації надійшло повідомлення від Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості, що ОСОБА_4 з 13.08.2025 року по 27.08.2025 року до Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості не зверталась, за що 02.09.2025 року ОСОБА_4 винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді пробаційного нагляду, та відібрано пояснення.
02.09.2025 року засудженій ОСОБА_4 надано повторно направлення до Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо їй буде запропоновано посаду (роботу) та остання зобов`язалася повідомити Миргородський міський сектор філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про результати працевлаштування до 12.09.2025. 
17.09.2025 року до органу пробації надійшло повідомлення від Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості, що ОСОБА_4 з 02.09.2025 року по 16.09.2025 року до Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості не зверталась, за що 07.10.2025 року ОСОБА_4 винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді пробаційного нагляду, та відібрано пояснення. 
21.10.2025 року засуджена ОСОБА_4 без поважних причин не з`явилася до органу пробації в призначений день для періодичної реєстрації, за що 28.10.2025 року ОСОБА_4 винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді пробаційного нагляду, та відібрано пояснення.
04.11.2025 та 02.12.2025 року засуджена ОСОБА_4 без поважних причин не з`явилася до органу пробації в призначений день для періодичної реєстрації, за що 13.12.2025 року ОСОБА_4 винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді пробаційного нагляду, та відібрано пояснення.
16.12.2025 року засуджена ОСОБА_4 без поважних причин не з`явилася до органу пробації в призначений день для періодичної реєстрації.
Враховуючи вищевикладене, засуджена ОСОБА_4 , систематично та без поважних причин не з`явилася до органу пробації 19.08.2025, 21.10.2025, 04.11.2025, 02.12.2025 та 16.12.2025 в дні призначені для реєстрації та не з`явилась для реєстрації як безробітного та працевлаштування за направленнями органу пробації від 13.08.2025, 02.09.2025 до Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості, тим самим цілеспрямовано ухиляється від покладених на неї обов`язків, навмисно порушує порядок і умови відбування покарання, свідомо і умисно ухиляється від відбування призначеного 23.06.2025 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду. 
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в ухиленні засудженого від відбування покаранні у виді пробаційного нагляду, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 389 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_4 провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю та підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення. Суду пояснила, що їй було відомо про покладені на неї обов`язки, однак не виконувала, оскільки постійно була в стані сильного алкогольного сп`яніння, зверталась також до лікаря з алкогольною інтоксикацією, втратила дитину, так як була вагітна, а також через брак коштів не могла поїхати до Миргорода, а саме до Миргородського міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області та Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості. Повідомила, що дійсно під підпис інспектор органу пробації попереджав про притягнення до кримінальної відповідальності, однак в силу свого стану серйозно не сприймала інформацію У скоєному розкаявся, жалкує, що так вчинила, та просила суворо не карати.
Враховуючи викладене та те, що обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 поза розумним сумнівом доведена повністю та її дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покаранні у виді пробаційного нагляду. 
Призначаючи покарання з додержанням вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, за місцем проживання характеризується нейтрально, має на утриманні неповнолітню дитину, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше судима. 
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.
У п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Санкцією частини статті, за якою інкриміновано її діяння карається обмеженням волі на строк до трьох років.
Приписами ч.3 ст.61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
Водночас з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 має дитину, якій не виповнилося чотирнадцять років доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується інформацією наданою службою у справах дітей Ромоданівської селищної ради (а.с. 102).
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 належить до переліку осіб, яким не може бути призначено покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду У країни від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м?якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. У таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити провадження і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити
обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Відповідно до ч.1 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Оскільки відповідно до вимог ст. 71 КК України, невідбуте покарання за попереднім вироком може бути приєднано лише до покарання, призначеного за новим вироком, а даним вироком ОСОБА_4 не призначено жодного покарання, а відтак, суд вважає, що вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.06.2025 слід виконувати самостійно.
Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав для закриття справи та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне, у відповідно до ч.2 ст.373 КК України, постановити обвинувальний вирок і звільнити останню від покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, та звільнити її від покарання на підставі ч.3 ст.61, ч.1 ст. 74 КК України.
ОСОБА_4 вважати засудженою за ч. 3 ст. 389 КК України без призначення покарання.
Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.06.2025 року виконувати самостійно.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя	ОСОБА_1