П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9596/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова Інна Анатоліївна 
Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю. 
17 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сторчака В. Ю. 
суддів: Матохнюка Д.Б.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за №024533/21- 22-24-03/3155020971 від 15.11.2021 року в частині нарахування пені на суму 13 774, 37 грн.
Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 шляхом виключення відомостей щодо нарахування пені у розмірі 13 774, 37 грн.
В іншій частині вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до реєстраційних даних інформаційно - комунікаційної системи ДПС України «Податковий блок» ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку як фізична особа – ФОП ОСОБА_1 в Каховській ДПІ ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (код ДПІ за основним місцем обліку - 2115) за номером державної реєстрації 25000000000002918 з 07.02.2007 по теперішній час.
Згідно з Рішенням від 15.11.2021 № 024533/21-22-24-03/3155020971 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (далі – Рішення від 15.11.2021 № 024533/21-22-24-03/3155020971), загальна сума штрафних санкцій за період з 10.02.2018 по 18.06.2021 становить 33298,80 грн, в тому числі штраф - 5858,72 грн, пеня – 27440,08 грн, а саме:
- в сумі 8448,00 грн по терміну сплати 09.02.2018 за 2017 рік, дата погашення заборгованості 11.06.2021, кількість днів прострочення платежу 1218, сума штрафу 1689,60 грн (8448,00 х 0,2), сума пені 10289,66 грн (8448,00 грн х 1218 х 0,001);
- в сумі 2457,18 грн по терміну сплати 19.04.2018 поквартального авансового внеску за 1-ий квартал 2018 року, дата погашення заборгованості 11.06.2021, кількість днів прострочення платежу 1149, сума штрафу 491,44 грн (2457,18 х 0,2), сума пені 2823,30 грн (2457,18 х 1149 х 0,001);
- в сумі 2457,18 грн по терміну сплати 19.07.2018 поквартального авансового внеску за 2-ий квартал 2018 року, дата погашення заборгованості 11.06.2021, кількість днів прострочення платежу 1058, сума штрафу 491,44 грн (2457,18 х 0,2), сума пені 2599,70 грн (2457,18 х 1058 х 0,001);
- в сумі 2457,18 грн по терміну сплати 19.10.2018 поквартального авансового внеску за 3-ій квартал 2018 року, дата погашення заборгованості 11.06.2021, кількість днів прострочення платежу 966, сума штрафу 491,44 грн (2457,18 х 0,2), сума пені 2373,64 грн (2457,18 х 966 х 0,001);
- в сумі 2457,18 грн по терміну сплати 21.01.2019 поквартального авансового внеску за 4-ий квартал 2018 року, дата погашення заборгованості 18.06.2021, кількість днів прострочення платежу 879, сума штрафу 491,44 грн (2457,18 х 0,2), сума пені 2159,86 грн (2457,18 х 879 х 0,001);
- в сумі 2754,18 грн по терміну сплати 19.04.2019 поквартального авансового внеску за 1-ий квартал 2019 року, дата погашення заборгованості 18.06.2021, кількість днів прострочення платежу 791, сума штрафу 550,84 грн (2754,18 х 0,2), сума пені 2178,56 грн (2754,18 х 791 х 0,001);
- в сумі 2754,18 грн по терміну сплати 19.07.2019 поквартального авансового внеску за 2-ий квартал 2019 року, дата погашення заборгованості 18.06.2021, кількість днів прострочення платежу 700, сума штрафу 550,84 грн (2754,18 х 0,2), сума пені 1927,93 грн (2754,18 х 700 х 0,001);
- в сумі 2754,18 грн по терміну сплати 21.10.2019 поквартального авансового внеску за 3-ій квартал 2019 року, дата погашення заборгованості 18.06.2021, кількість днів прострочення платежу 606, сума штрафу 550,84 грн (2754,18 х 0,2), сума пені 1669,03 грн (2754,18 х 606 х 0,001);
- в сумі 2754,18 грн по терміну сплати 20.01.2020 поквартального авансового внеску
за 4-ий квартал 2019 року, дата погашення заборгованості 18.06.2021, кількість днів прострочення платежу 515, сума штрафу 550,84 грн (2754,18 х 0,2), сума пені
1418,40 гривень (2754,18 х 515 х 0,001).
Враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 не сплачував своєчасно ЄСВ, до нього застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску по термінах сплати за періоди до 01.03.2020 року.
Звернувшись до суду з даним позовом, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за №024533/21- 22-24-03/3155020971 від 15.11.2021 року та зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 шляхом виключення відомостей щодо нарахування штрафу у розмірі 5858,72 грн. та пені у розмірі 27440,08 грн.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Згідно з частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску згідно з частиною четвертою статті 8 Закону України №2464 VI визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (частина восьма статті 9).
Днем сплати єдиного внеску згідно з частиною десятою статті 9 Закону №2464-VI вважається
1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу або на єдиний рахунок - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на вказані рахунки;
2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;
3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина одинадцята статті 9).
Згідно частини дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (частина перша статті 2).
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частина третя статті 25).
На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина десята статті 25).
Ч. 11 статті 25 Закону №2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:
1) у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до податкового органу або позову до суду (частина тринадцята статті 25).
Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення (частина чотирнадцята статті 25).
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. На суму недоїмки (сума єдиного внеску своєчасно не сплачена у визначені строки) нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
При цьому Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» було доповнено, зокрема, пунктом 9-11.2.
Відповідно до пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 (далі - СОVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 серпня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2", від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2».
Отже, пеня у період з 01 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину не нараховується.
Відповідно до пункту 9-11.1 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року:
несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;
неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів);
несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів. При цьому абзаци другий та третій пункту 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону щодо такого порушення, вчиненого у періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року, не застосовується.
Отже, штраф не нараховується за порушення вчинені у періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року.
Згідно спірного рішення позивачу нараховано штраф в сумі 5858, 72 грн. виходячи з 20%. При цьому, штраф нараховано за несвоєчасно сплачене ЄСВ в термін до 20.01.2020 р. Водночас, факт не сплати своєчасно ЄСВ не оспорюється позивачем, відтак, штраф застосовано правомірно.
Стосовно ж нарахування пені, суд вірно встановив, що наводячи розрахунки нарахування пені, відповідач дійсно нарахував її в тому числі за період з 01.03.2020 р. по 18.06.2021 р., що є протиправним.
Посилання контролюючого органу на те, що порушення позивачем законодавства в частині термінів сплати єдиного внеску (несвоєчасної сплати) відбулось позивачем до 01 березня 2020 року, тобто до початку дії мораторію, а отже до спірних правовідносин не застосовуються положення, зокрема, пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI суд не приймає до уваги з огляду на наступне.
Правове значення у контексті застосування пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI має саме факт вчинення відповідного порушення, складом, якого, в даному випадку, є порушення строків сплати єдиного внеску (несвоєчасна сплата).
При цьому, податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати є триваючим порушенням, початком якого є перший календарний день, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, а закінчується таке правопорушення в день фактичної сплати (перерахування) єдиного внеску. Пеня нараховується за кожний день прострочення платежу.
Суд зазначає, що обставини щодо періоду вчинення правопорушення мають значення для визначення розміру нарахування пені, а не у цілях встановлення застосовності пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI до спірних правовідносин у правовій кваліфікації такого правопорушення, як триваючого.
Пункт 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI містить чітку вказівку на темпоральний критерій застосування з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.
Відтак, як вірно зазначив суд першої інстанції, в незалежності від того, що початок вчинення триваючих правопорушень у спірних правовідносинах припадав на періоди 2018 - 2019 роки, тобто до початку дії мораторію, враховуючи вимоги пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI, у контролюючого органу були відсутні підстави для нарахування позивачу пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску починаючи з 01.03.2020 по 18.06.2021 , проте за період до 01.03.2020 пеня підлягає нарахуванню.
Відтак, розрахунок пені має бути наступний:
- на суму 8 448 по терміну сплати 09.02.2018 р. за 2017 рік , дата погашення 11.06.2021 р. , сума пені 6344,45 (8448х751х0,001);
- на суму 2457, 18 по терміну сплати 19.04.2018 р. за 1 квартал 2018 рік , дата погашення 11.06.2021 р. , сума пені 1675,80 (2457,18х682х0,001);
- на суму 2457, 18 по терміну сплати 19.07.2018 р. за 2 квартал 2018 рік , дата погашення 11.06.2021 р. , сума пені 1452,19 (2457,18 х591х0,001);
- на суму 2457, 18 по терміну сплати 19.10.2018 р. за 3 квартал 2018 рік , дата погашення 11.06.2021 р. , сума пені 1226, 13 (2457,18 х499х0,001);
- на суму 2457, 18 по терміну сплати 21.01.2019 р. за 4 квартал 2018 рік , дата погашення 18.06.2021 р. , сума пені 995, 16 (2457,18 х405х0,1);
- на суму 2754, 18 по терміну сплати 19.04.2019 р. за 1 квартал 2019 рік , дата погашення 18.06.2021 р. , сума пені 873, 07 (2754,18 х317х0,001);
- на суму 2754, 18 по терміну сплати 19.07.2019 р. за 2 квартал 2019 рік , дата погашення 18.06.2021 р. , сума пені 622, 44 (2754,18 х226х0,1);
- на суму 2754, 18 по терміну сплати 21.10.2019 р. за 3 квартал 2019 рік , дата погашення 18.06.2021 р. , сума пені 363, 55 (2754,18 х132х0,001);
- на суму 2754, 18 по терміну сплати 20.01.2020 р. за 4 квартал 2019 рік , дата погашення 18.06.2021 р. , сума пені 112, 92 (2754,18 х41х0,001);
А отже, сума пені із урахуванням вищенаведених розрахунків має складати 13 665, 71 грн., а не 27 440 , 08 грн. як зазначено у спірному рішенні, відтак, пеня в сумі 13 774, 37 грн. нарахована протиправно, що є підставою для скасування рішення податкового органу в цій частині.
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що відсутність розрахунку, як додатку до рішення №024533/21- 22-24-03/3155020971 від 15.11.2021 року не може бути єдиною беззаперечною обставиною для скасування рішення, тим більше, що розрахунок пені і штрафу наведено відповідачем та відповідні розрахунки позивачем не спростовано.
Оскільки згідно наказів ДПС Головне управління Державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі наразі виконує свої повновження контролюючого органу, відтак, зважаючи, що позивач перебуває на обліку в останнього, суд обгрунтовано зобов"язав відповідача здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 шляхом виключення відомостей щодо нарахування пені у розмірі 13 774, 37 грн.
В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводів скаржника, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Відносно питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 вказаного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 19.02.2025 року., акт виконаних робіт.
Як видно з матеріалів справи, 15.04.2025 року між позивачем та адвокатом Закопайло В.С. укладено договір правничої (правової) допомоги. За умовами цього договору адвокат зобов`язується надавати клієнту юридичні послуги та правничу допомогу. Згідно Додатку №1 до Договору визначено розмір гонорару в сумі 5 500 грн.
Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 р. по справі №826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року по справі № 760/10847/20-ц (http://surl.li/hrmqh) було сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Так, в акті приймання-передачі наданих послуг від 03.07.2025 р. вказано перелік послуг, які надані, а саме, підготовка та направлення позову, підготовка та направлення запитів.
Проаналізувавши розрахунок витрат на надання правової допомоги та враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, беручи до уваги заяву про зменшення витрат, суд вважає розмір витрат на оплату послуг адвоката у даній адміністративній справі є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі 2 255 грн. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Матохнюк Д.Б.    Граб Л.С.