Справа № 560/16632/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

29 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі – відповідач 1, ГУ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі – відповідач 2, ГУ), у якому просить: визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії №220950003873 від 05.09.2025; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати періоди його роботи з 1980 року по 1981 рік, з 1983 року по 1987 рік у колгоспі ім. Б. Хмельницького с. Чернелівка Красилівського району Хмельницької області та з 1995 року по 1998 рік в агрофірмі «Авангард» с. Чернелівка Красилівського району Хмельницької області до стажу роботи для призначення пенсії за віком та призначити йому пенсію за віком з 29.08.2025.
Ухвалою суду від 29.09.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; ухвалено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно із позовом, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю з таких підстав. 
Зазначає, що 29.08.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.
Вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.09.2025 №220950003873 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Стверджує, що зі змісту оскарженого рішення вбачається, що орган Пенсійного фонду України визначив страховий стаж позивача у розмірі 27 років 3 місяці 21 день та не зарахував до страхового стажу періоди роботи з 1980 року по 1981 рік, з 1983 року по 1987 рік, з 1994 року по 1998 рік відповідно до архівних довідок від 17.02.2023 №03-01/103 та №03-01/105, оскільки у цих довідках не повністю зазначено по батькові.
Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним. 
На його думку, спірні періоди роботи підтверджуються трудовою книжкою НОМЕР_1 від 02.01.2007 та архівними довідками Красилівського трудового архіву.
Позивач посилається на те, що неповне зазначення по батькові в архівних документах не є його виною, оскільки заповнення трудових книжок, книг обліку трудового стажу, заробітку та інших первинних документів здійснювали роботодавці або відповідні посадові особи. 
Тому такі неточності, на думку позивача, не можуть бути підставою для позбавлення його права на пенсію.
Позивач також зазначає, що відповідно до його розрахунку має 35 років 3 місяці 12 днів страхового стажу, тобто достатній страховий стаж для призначення пенсії за віком.
Відповідачі правом на подачу відзиву не скористалися, а тому, суд, на підставі ч. 2 ст. 175 КАС України, вирішує спір за наявними матеріалами справи. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України та карткою платника податків, наявними в матеріалах справи.
29.08.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. 
Заяву було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яке 05.09.2025 прийняло рішення №220950003873 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Зі змісту рішення від 05.09.2025 №220950003873 суд встановив, що відповідач 1 зазначив такі обставини: вид пенсії, за призначенням якої звернувся позивач, - пенсія за віком; дата звернення - 29.08.2025; дата народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; позивач на дату звернення не працював; пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 60 років; необхідний страховий стаж для позивача становить не менше 30 років; страховий стаж позивача, за розрахунком відповідача 1, становить 27 років 3 місяці 21 день.
Підставою для відмови у призначенні пенсії відповідач 1 визначив відсутність необхідного страхового стажу.
При цьому, відповідач 1 не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи з 1980 року по 1981 рік, з 1983 року по 1987 рік, з 1994 року по 1998 рік відповідно до архівних довідок від 17.02.2023 №03-01/103 та №03-01/105, оскільки, як зазначено в рішенні, у цих довідках не повністю зазначено по батькові.
Інших підстав для незарахування спірних періодів роботи рішення від 05.09.2025 №220950003873 не містить. 
Зокрема, у рішенні не зазначено, що трудова книжка позивача є неналежним доказом, що архівні довідки видані неналежним органом, що вони не містять підстав видачі, що наведені у них відомості є недостовірними або що такі документи не належать позивачу.
У матеріалах справи міститься копія трудової книжки НОМЕР_1 від 02.01.2007. 
Із її копії вбачається наявність записів про прийняття позивача 20.02.1980 на роботу до колгоспу ім. Б. Хмельницького та про звільнення 30.10.1987. 
Також у трудовій книжці наявні записи про прийняття 30.05.1995 на роботу до агрофірми «Авангард» та про припинення роботи 02.03.2000.
Суд враховує, що копії окремих сторінок трудової книжки є низької якості, а частина рукописних записів та відбитків печаток читається нечітко. 
Водночас, основні записи щодо дат прийняття і звільнення, а також найменування відповідних господарств узгоджуються з архівними довідками, долученими до матеріалів справи, та не спростовані відповідачами.
Архівною довідкою Красилівського трудового архіву від 17.02.2023 №03-01/103 підтверджується, що довідка видана ОСОБА_1 , с. Монченці. 
У довідці зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 працював у СВК «Десна» с. Монченці у 1980-1981, 1987, 1995-2003 роках; у таблиці також наведені відомості за 1983, 1984, 1985, 1986 роки. 
У довідці прямо зазначено, що по батькові повністю не зазначено.
Зі змісту довідки №03-01/103 вбачаються такі відомості про трудову участь позивача: 1980 рік - різноробочий, кількість відпрацьованих людино-днів - 184; 1981 рік - різноробочий, кількість відпрацьованих людино-днів - 123; 1983 рік - тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів - 73; 1984 рік - тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів - 196; 1985 рік - тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів - 249; 1986 рік - тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів - 134; 1987 рік - тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів - 96; 1995 рік - тракторист, кількість відпрацьованих людино-днів - 151; 1996 рік - різноробочий, кількість відпрацьованих людино-днів - 243; 1997 рік - кількість відпрацьованих людино-днів - 142; 1998 рік - кількість відпрацьованих людино-днів - 240.
Архівна довідка №03-01/103 містить підставу її видачі: фонд №126, книга обліку трудового стажу та заробітку колгоспника за 1962-2005 роки, книги нарахування заробітної плати за 1980-2003 роки.
Архівною довідкою Красилівського трудового архіву від 17.02.2023 №03-02/104 підтверджено реорганізацію відповідного господарства. 
Зокрема, зазначено, що у 1970 році колгосп ім. Малиновського с. Мончинці об`єднався з колгоспом ім. Б. Хмельницького с. Чернелівка в єдине господарство; у 1993 році на базі колгоспу ім. Б. Хмельницького створено агрофірму «Авангард» с. Чернелівка; у 2001 році створено СВК «Десна» с. Мончинці, який є правонаступником СК «Авангард» с. Чернелівка в частині одержаного майна, у тому числі документів.
Архівною довідкою Красилівського трудового архіву від 17.02.2023 №03-01/105 підтверджено, що довідка видана ОСОБА_1 , с. Монченці. 
У ній зазначено, що ОСОБА_2 , по батькові не зазначено, працював у КСП «Нива» с. Криворудка у 1994-1995 роках: у 1994 році - трактористом, кількість відпрацьованих людино-днів - 74; у 1995 році - механізатором, кількість відпрацьованих людино-днів - 4.
Довідка містить підставу видачі: фонд №81, книга обліку трудового стажу та заробітку колгоспника за 1982-2005 роки, книга обліку розрахунків по оплаті праці за 1995 рік.
Архівною довідкою Красилівського трудового архіву від 17.02.2023 №03-01/105/1 підтверджено реорганізацію сільськогосподарського кооперативу «Нива» с. Криворудка Красилівського району.
Отже, матеріали справи містять взаємопов`язані докази щодо особи позивача, дати його народження, періодів роботи, правонаступництва господарств та підстав видачі архівних довідок.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон №1058-IV у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону №1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, передбачених цією нормою.
Пунктом 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня;
Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі – Закон №1788-XII у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі – Порядок № 637 у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Згідно з абзацом першим пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 24 Порядку №637 встановлено, що для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.
Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.
Відповідно до пункту 26 Порядку №637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
Пунктом 27 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
Відповідно до абзацу чотирнадцятого пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"» (далі – Порядок № 22-1, у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з абзацами другим і третім пункту 4.3 розділу IV Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до абзацу першого пункту 4.7 розділу IV Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Згідно із абзацом першим пункту 4.10 розділу IV Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Суд враховує, що, як зазначено вище, адміністративний суд перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на обставини, які існували на момент прийняття оскарженого рішення.
Отже, суд оцінює рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.09.2025 №220950003873 лише з тих мотивів, які зазначені в самому рішенні. 
Відповідач не може під час судового розгляду доповнювати або змінювати мотиви оскарженого рішення іншими підставами, які не були покладені в його основу при прийнятті.
Такий підхід відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28.05.2020 у справі №826/17201/17, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність оскаржуваного рішення іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в оскаржуваному документі.
Так, єдиним мотивом незарахування спірних періодів роботи позивача у рішенні від 05.09.2025 №220950003873 є те, що в архівних довідках від 17.02.2023 №03-01/103 та №03-01/105 не повністю зазначено по батькові позивача.
Суд вважає такий мотив формальним і недостатнім з огляду на таке.
По-перше, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Архівні довідки застосовуються у випадках, коли трудова книжка відсутня, не містить необхідних записів або записи в ній є неправильними чи неточними. 
У цій справі трудова книжка позивача містить записи про роботу у відповідних господарствах, а відповідач 1 не навів у рішенні жодних мотивів неврахування трудової книжки як основного документа про стаж.
По-друге, архівні довідки не є ізольованими доказами. 
Вони узгоджуються між собою, з трудовою книжкою, датою народження позивача, місцем проживання та іншими ідентифікаційними даними. 
Довідка №03-01/103 містить прізвище, ім`я, ініціал по батькові, дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про роботу у спірні періоди та підстави видачі. 
Довідка №03-01/105 також видана на ім`я ОСОБА_1 , хоча у тексті довідки зазначено, що по батькові у первинних документах не зазначено.
По-третє, пункт 26 Порядку №637 не встановлює автоматичної заборони враховувати документ у разі розбіжностей або неповноти зазначення імені, по батькові чи прізвища. 
Ця норма передбачає можливість встановлення факту належності документа особі у судовому порядку. 
У цій справі суд оцінює сукупність доказів і встановлює, що архівні довідки №03-01/103 та №03-01/105 стосуються саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
По-четверте, відповідач 1 не довів, що неповне зазначення по батькові у первинних архівних документах виникло з вини позивача або що така неповнота унеможливлює ідентифікацію особи. 
Суд вказує на те, що ведення трудових книжок, книг обліку трудового стажу, заробітку та інших первинних документів належало до обов`язків роботодавця або відповідних посадових осіб, а не працівника.
Верховний Суд, серед інших, у постановах від 21.02.2018 у справі №687/975/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 06.04.2022 у справі №607/7638/17, від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а, від 16.09.2022 у справі №560/1399/19, від 04.07.2023 у справі №580/4012/19 послідовно висловлював правову позицію про те, що формальні недоліки у трудових або архівних документах, які виникли не з вини особи, не можуть бути самостійною підставою для позбавлення її права на пенсію; трудова книжка має пріоритетне значення як доказ стажу; особа не може нести негативні наслідки неналежного оформлення документів роботодавцем.
Суд застосовує ці правові висновки Верховного Суду до спірних правовідносин.
Суд також звертає увагу, що відповідач 1 у рішенні від 05.09.2025 №220950003873 не поставив під сумнів достовірність архівних довідок, не зазначив про відсутність підстав їх видачі, не вказав на відсутність печаток або підписів, не спростував відомості трудової книжки та не обґрунтував, чому наявні у документах ідентифікаційні дані не дають можливості встановити належність цих документів позивачу.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.09.2025 №220950003873 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, оскільки прийняте необґрунтовано, без належної оцінки всіх поданих документів, непропорційно та з надмірним формалізмом.
Щодо належного відповідача у спірних правовідносинах, то суд зазначає таке.
Позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати спірні періоди роботи та призначити пенсію. 
Однак матеріалами справи підтверджено, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача та прийняло оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії.
Тому належним суб`єктом владних повноважень, який повинен усунути наслідки протиправного рішення, зарахувати спірні періоди роботи та призначити пенсію, є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняло заяву позивача, однак не приймало оскарженого рішення і не визначало мотивів відмови. 
Після призначення пенсії електронна пенсійна справа передається до органу за місцем фактичного проживання особи для здійснення виплати, що не змінює належного суб`єкта прийняття рішення про призначення пенсії.
Суд також враховує, що обидва органи Пенсійного фонду України залучені до участі у справі як відповідачі. 
Тому покладення обов`язку щодо зарахування стажу та призначення пенсії на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не змінює предмет позову і не є відмовою у задоволенні позовних вимог, а становить визначення належного суб`єкта владних повноважень, який має виконати судове рішення відповідно до змісту спірних правовідносин.
Щодо способу захисту, то суд зазначає таке.
Відповідно до змісту частини третьої статті 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Крім того, відповідно до положень частини четвертої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для такого рішення виконані всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Верховний Суд у постанові від 09.05.2024 у справі №580/3690/23 зазначив, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення можливе за умови встановлення судом, що позивач виконав усі вимоги закону для отримання відповідного результату і суб`єкт владних повноважень не має дискреції.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.06.2023 у справі №480/4288/21 зазначив, що якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право прийняти рішення, але таке рішення визнане протиправним, і заявник дотримався всіх визначених законом умов, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
У цій справі суд встановив, що позивач досяг віку, необхідного для призначення пенсії за віком. 
Для позивача необхідний страховий стаж становить не менше 30 років, оскільки він досяг 60-річного віку у 2023 році.
Відповідач 1 самостійно визначив страховий стаж позивача - 27 років 3 місяці 21 день і не зарахував спірні періоди лише з формальної підстави - неповного зазначення по батькові в архівних довідках. 
Суд визнав цю підставу протиправною та встановив належність відповідних документів позивачу.
З урахуванням того, що відповідач 1 самостійно визначив страховий стаж позивача у розмірі 27 років 3 місяці 21 день, зарахування лише періоду роботи з 30.05.1995 по 31.12.1998, який охоплюється заявленою позовною вимогою щодо періоду з 1995 року по 1998 рік, збільшує страховий стаж позивача більш ніж на 3 роки 7 місяців. 
Отже, навіть без окремої оцінки періоду роботи за 1994 рік загальний страховий стаж позивача перевищує 30 років.
Суд не надає окремої правової оцінки періоду роботи за 1994 рік, який також згаданий в оскарженому рішенні відповідача 1, оскільки позовна вимога про зобов`язання зарахувати стаж сформульована щодо періодів з 1980 року по 1981 рік, з 1983 року по 1987 рік та з 1995 року по 1998 рік. 
При цьому, зарахування саме цих періодів є достатнім для встановлення наявності у позивача необхідного страхового стажу.
Отже, у відповідача 1 відсутній дискреційний вибір між кількома правомірними варіантами поведінки. 
За наявності віку та необхідного страхового стажу відповідач 1 зобов`язаний призначити позивачу пенсію за віком.
Тому ефективним способом захисту є не повторний розгляд заяви, а зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати спірні періоди роботи до страхового стажу та призначити позивачу пенсію за віком.
Щодо дати призначення пенсії, то суд зазначає таке.
Позивач досяг 60-річного віку 22.03.2023, однак звернувся із заявою про призначення пенсії 29.08.2025, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку. 
Тому підстави для призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, відсутні.
З урахуванням абзацу першого частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія підлягає призначенню з дня звернення за пенсією, тобто з 29.08.2025.
Отже, позов підлягає задоволенню повністю.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, враховуючи, що спір виник унаслідок протиправної відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань цього відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.09.2025 №220950003873 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для призначення пенсії за віком такі періоди роботи: з 1980 року по 1981 рік у колгоспі ім. Б. Хмельницького с. Чернелівка Красилівського району Хмельницької області; з 1983 року по 1987 рік у колгоспі ім. Б. Хмельницького с. Чернелівка Красилівського району Хмельницької області; з 1995 року по 1998 рік в агрофірмі «Авангард» с. Чернелівка Красилівського району Хмельницької області.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 29.08.2025.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідачі:	Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14005 , код ЄДРПОУ - 21390940)  Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений