ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/749/26
2/0187/561/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2026 р.
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі 
головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГО»
до ОСОБА_1 
про стягнення страхового відшкодування,
ВСТАНОВИВ:
21.04.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГО» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- стягнути з відповідача суму в розмірі 88 343,20 грн.
Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 328 грн.
Позовна заява подана через систему «Електронний суд» представником – Рибалко Світланою Михайлівною, яка діє на підставі довіреності від 30.11.2023. 
Позовна заява мотивована тим, що 22.04.2023 в Дніпропетровській обл. смт. Петриківка на вул. Ясній, автомобілем «Сітроен», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 було здійснено ДТП, у результаті якої застрахований страховою компанією АТ «СК «ІНГО» автомобіль марки «МАН», д/н НОМЕР_2 (Договір страхування №530535543.22), що належить ТРАНС ЛОГІСТИК ПП під керуванням водія ОСОБА_2 , отримав механічні ушкодження. Відповідно до схеми місця ДТП, Довідок Національної поліції Дніпропетровської області, Постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області водія ОСОБА_1 визнано винним за ст.124 КУпАП. На умовах договору страхування страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у зв`язку з чим було сплачено страхового відшкодування на підставі рахунку №ТС-00000746 Трак Сервіс Львів ТОВ у розмірі 88 343 грн. 20 коп., яку позивач і просить стягнути.
Ухвалою суду від 27.04.2026 позовна заява залишена без руху, яку відповідач виконав 30.04.2026.
Ухвалою суду від 30.04.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
На офіційну адресу відповідача, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, судом направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, яка згідно повідомлення про вручення - «вручено особисто» 09.05.2026.
03.06.2026 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач не заперечує факт реальності ДТП, про яке зазначено у позові, та не оспорює наявність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Однак заперечує проти задоволення позову з підстав недоведеності розміру заподіяних матеріальних збитків, зважаючи на відсутність в матеріалах цивільної справи належних доказів, які б їх підтверджували, та заперечує щодо наявності підстав для стягнення виплаченої компенсації учаснику ДТП. Вказує, що позивачем не надано експертного висновку щодо визначення розміру матеріального збитку та доказів відповідності обсягу виконаних робіт характеру пошкоджень, отриманих саме у даному ДТП. Наданий рахунок та акт виконаних робіт не підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між кожною позицією ремонту та даним ДТП. Також, у матеріалах справи відсутня інформація щодо включення до вартості робіт заміни деталей, зношених до ДТП. Також відповідачем вказано, що сума збитку не відповідає характеру пошкоджень, та відсутність зі сторони позивача причино наслідкового зв`язку між ДТП та заявленим роботам. Відповідач також наголошує, що дійсний розмір шкоди можу бути встановлений виключно шляхом призначення автотоварознавчої експертизи. При цьому клопотань про призначення судової експертизи від відповідача не надходило.
10.06.2026 через підсистему «Електронний суд» до канцелярії суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти відзиву на позовну заяву та вважає його необґрунтованим, надуманим та безпідставним. Посилання відповідача на те, що страховиком не було проведено автотоварознавче дослідження пошкодженого транспортного засобу, є безпідставним та не спростовує заявлених позовних вимог, оскільки проведення даної експертизи є правом, а не обов`язком страховика. На умовах договору страхування страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у зв`язку з чим було сплачено страхового відшкодування на підставі рахунку №ТС-00000746 Трак Сервіс Львів ТОВ у розмірі 88 343 грн. 20 коп. Підтвердженням виконання робіт і заміні матеріалів автомобіля «Сітроен», д/ н НОМЕР_1 є Акт виконаних робіт. Акт виконаних робіт підтверджує факт фактичного виконання ремонтних робіт у повному обсязі та прийняття їх замовником, що відповідає вимогам ст. 993, 1191, 1166 Цивільного кодексу України та ст. 108 Закону України «Про страхування». Отже, оскільки страховик здійснив страхову виплату та документально підтвердив понесенні витрати, до нього в межах фактично виплачених коштів перейшло право вимоги до винної особи, що є правомірним, обґрунтованим і підтвердженим належними доказами. Якщо відповідач вважає суму завищеною, саме він має право: ініціювати судову експертизу; надати альтернативний разрахунок; довести невідповідність вартості ринковим цінам. 
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що між ПІІ «Транс Логістик» та Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» був укладений договір добровільного страхування засобів наземного транспорту та цивільної відповідальності № 530535543.22 (КАСКО), за яким застраховано транспортний засіб - марки «МАН», державний номерний знак НОМЕР_2 . Період дії страхування 06.05.2022 по 05.05.2023.
В період дії договору страхування, 22.04.2023 року в Дніпропетровській області, Дніпровському районі, селищі Петриківка по вул. Ясній, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Citroen С4, державний номерний знак НОМЕР_1 під куруванням ОСОБА_1 та автомобіля MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що належить ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» .
Відповідно до постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.05.2023 у справі №187/727/23, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн.
У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК», та застрахований АТ «СК «ІНГО» згідно Договору страхування № 530535543.22.
Відповідно до Рахунок-фактура № 00000746 від 28.04.2023 наданого ТОВ «ТРАК СЕРВІС ЛЬВІВ» що загальна суму ремонту пошкодженого автомобіля складає 88 343,20 грн, що включає в себе заміну пошкоджених деталей та ремонтні роботи.
Потерпіла сторона ПІІ «ТРАНС ЛОГІСТИК» (власник транспортного засобу) звернулася до АТ «Страхова компанія «ІНГО» із заявою на виплату страхового відшкодування.
Позивачем АТ «Страхова компанія «ІНГО» 28.04.2023 проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, складено страховий акт № 5711162 від 11.05.2023, відповідно до яких розмір страхового відшкодування у загальному розмірі складає 88343,20 грн.
На підставі страхових актів № 5711162 від 11.05.2023 та № 5982592 від 31.07.2023, АТ «Страхова компанія «ІНГО» прийнято рішення про визнання цієї події страховим випадком та про виплату страхового відшкодування за договором у загальному розмірі 88343,20 грн., що підтверджуються розпорядженнями на виплату по страховій події та платіжними дорученнями.
Як вбачається з даних перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, цивільно-правову відповідальність водія автомобіля Citroen С4, державний номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП не була застрахована.
З метою досудового врегулювання спору Позивачем був надісланий лист Відповідачу з вимогою щодо відшкодування шкоди, однак в добровільному порядку шкода відшкодовано не було.
Розглядаючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
За правиламист.ст.1191, 1194ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу)до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір невстановлений законом. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідачем у відзиві було зазначено про необхідність проведення авто товарознавчої експерти, однак самого клопотання про проведення даної експертизи відповідачем заявлено не було. Суд з власної ініціативи не має право призначати дану експертизу.
У відповідності до п. 22.1ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. ст. 993, 1187, 1194 ЦК України позивач отримав право вимоги на таке відшкодування.
Згідно ч. ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо доводів відповідача.
Суд зазначає, що у деліктних правовідносинах (зокрема, щодо відшкодування шкоди внаслідок ДТП) діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України та статтями 12, 81 ЦПК України, саме на відповідача покладено процесуальний обов`язок довести відсутність своєї вини або спростувати розмір завданої шкоди, на яку посилається позивач. Само по собі заперечення проти позову без надання належних і допустимих доказів на його спростування не є достатньою підставою для відмови у задоволенні вимог.
Доводи відповідача про те, що він не був запрошений на огляд транспортного засобу та не повідомлений про оцінку, не є безумовною підставою для визнання доказів позивача неналежними.
Законодавство не встановлює обов`язку страховика чи потерпілого узгоджувати кожен етап оцінки з винною особою як обов`язкову умову для подальшого регресу.
Звіт про оцінку майна або акт огляду є лише одним із доказів, який відображає технічний стан та вартість відновлення.
Відповідач, будучи учасником судового процесу, мав можливість скористатися своїми процесуальними правами та надати власні заперечення щодо обсягу пошкоджень безпосередньо в суді, проте не зробив цього.
Щодо відсутності клопотання про призначення експертизи.
Згідно зі ст. 103 ЦПК України, якщо сторона не погоджується з визначеним розміром шкоди, вона має право заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.
Суд наголошу, якщо відповідач оспорює суму збитків, але не ініціює проведення незалежної експертизи в межах розгляду справи, суд позбавлений можливості встановити інший розмір шкоди, ніж той, що доведений позивачем.
Посилання на «односторонність» складання документів позивачем спростовується тим, що ці документи не були спростовані іншими висновками фахівців.
Щодо неврахування фізичного зносу.
Хоча Методика товарознавчої експертизи дійсно передбачає врахування зносу у певних випадках, відповідач не надав суду альтернативного (контррозрахунку сум), які підлягають стягненню, та не обґрунтував свій розрахунок на підставі первинних документів.
За відсутності альтернативних даних суд не може самостійно застосовувати формули Методики товарознавчої експертизи, якщо відповідач не довів їхній вплив на кінцеву суму.
Слід відзначити, що поведінка сторони, яка полягає лише у критиці доказів опонента без надання власних доказів та без вчинення дій для встановлення істини (експертизи), не відповідає загальним засадам справедливості та добросовісності. 
Суд не може ґрунтувати рішення на припущеннях відповідача про завищення вартості ремонту, якщо позивач підтвердив фактичні витрати платіжними документами.
Оскільки відповідач не спростував належними доказами обсяг пошкоджень та вартість ремонту, не скористався правом на призначення судової експертизи та не надав власного обґрунтованого розрахунку, його доводи про порушення процедури огляду та оцінки є неспроможними та такими, що не впливають на обов`язок відшкодувати шкоду в повному обсязі.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення вимог Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО».
Щодо розподілу судових витрат.
При поданні позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 328,00 грн.
Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі з використанням підсистеми «Електронний суд» застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8 для пониження відповідної ставки судового збору.
Оскільки позивач обрав спосіб подання позову через електронний кабінет, законний розмір судового збору для такого способу звернення становить саме 2 662,40 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте розподілу підлягають лише ті витрати, які є обґрунтованими та необхідними.
Сплата позивачем судового збору у більшому розмірі (без урахування коефіцієнта), незважаючи на наявність прямої пільги у законі, є його власним рішенням або помилкою. Така «переплата» не може бути перекладена на відповідача, оскільки вона перевищує суму, встановлену законом для обраної форми подання документів.
Суд зазначає, що позовну заяву подано через підсистему «Електронний суд». Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі із застосуванням коефіцієнта 0,8 до ставки судового збору належний до сплати розмір судового збору становить 2 662,40 грн (3 328,00 грн ? 0,8).
Зважаючи на повне задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені та документально підтверджені судові витрати в межах установленого законом розміру судового збору, а саме 2 662,40 грн.
Оскільки позивачем фактично сплачено судовий збір у розмірі 3 328,00 грн, надміру сплачена сума в розмірі 665,60 грн може бути повернута йому з державного бюджету за ухвалою суду за наявності відповідного клопотання в порядку, передбаченому статтею 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» відшкодування 88 343 (вісімдесят вісім тисяч триста сорок три) гривень 20 копійок.
Добровільне виконання рішення в частині стягнення грошових коштів здійснювати за такими реквізитами позивача: рахунок № р/р № НОМЕР_3 відкритий в ПАТ «ОТП Банк», МФО 300528.
У разі добровільного виконання рішення боржнику невідкладно надати до суду та стягувачу копію платіжного документа, що підтверджує сплату присудженої суми, із обов`язковим зазначенням у ньому номера цієї справи та дати й номера кредитного договору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГО» (місцезнаходження 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33; код ЄДРПОУ16285602.
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 
Повне судове рішення складено та підписано 24.06.2026.

Суддя І.М. Соловйов