ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/985/22  Номер провадження 11-кп/814/454/26	Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1  Доповідач ап. інст. ОСОБА_2 	

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді   ОСОБА_2 
суддів   ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
при секретарі
судового засідання     ОСОБА_5 
за участю:
прокурора   ОСОБА_6 
захисника ОСОБА_7 
обвинуваченого ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження 12022175520000207 від 07.06.2022, за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 березня 2024 року відносно
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, громадянина У країни, працює вантажником у ПП «Фламінго Текстиль», освіта середня, не одруженого, не є військовозобов`язаний, не є учасником бойових дій, не має інвалідності, маює на утриманні дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА :
Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 березня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року виправних робіт з відрахуванням у доход держави 15% із суми заробітку засудженого.
Позов потерпілого ОСОБА_13 задоволено повністю та стягнуто із засудженого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 завдану кримінальним проступком компенсацію моральної шкоди на суму 85 000 грн., та відшкодування матеріальної шкоди на суму 3 795 грн. 80 коп.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів та судових витрат.
За вироком суду, 06 червня 2022, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_8 перебував біля кафе-бару «Живе пиво», що розташоване за адресою: Полтавська область, Кременчуцької район, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 47, під час конфлікту з ОСОБА_13 , розташовуючись в положенні стоячі, обличчям до потерпілого, завдав один удар своєю правою рукою зігнутою в кулак в праву частину обличчя ОСОБА_13 та один удар своєю правою рукою зігнутою в кулак в лобну ділянку з лівої сторони ОСОБА_13 , внаслідок чого останній впав на землю, тим самим спричинив ОСОБА_13 тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 416 від 10.06.2022 у вигляді синців навколо правого ока і лобу зліва, перелому нижньої стінки правої орбіти, які утворилися від безпосередньої дії тупих предметів (можливо і при ударі рукою сторонньої людини), у вказаний строк і при вказаних обставинах і по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоров`я. Пошкодження у вигляді перелому нігтьової фаланги 3-го пальця лівої кисті, утворився від дії тупого предмету або при ударі о такий, більш вірогідніше під час падіння тіла (коли тілу було надане прискорення) і по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню, які викликали довготривалий розлад здоров`я.
У поданих апеляційних скаргах:
Прокурор просить вирок  щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий, яким останнього засудити за ч.1 ст.122 КК України на 1 рік обмеження волі та звільнити від призначеного покарання з випробуванням з с іспитовим строком на 1 рік.
Зазначає, що судом ОСОБА_8 призначено покарання у вигляді виправних робіт з відрахування частини суми заробітку засудженого в дохід держави, проте відповідно до відповіді на запит окружної прокуратури ПП «Фламінго Текстиль» було повідомлено, що обвинувачений звільнений 24.04.2023 за згодою сторін.
Захисник ОСОБА_7 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 змінити, кваліфікувати його дії за ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, а також зменшити суми на відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої злочином.
Зазначає, що суд неправильно кваліфікував дії ОСОБА_8 , призначив покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та не зменшив суми, які підлягають стягненню.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду скасувати, захисника та обвинуваченого, які підтримували апеляційну скаргу сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.
Правильність кваліфікацій дій ОСОБА_8 підтверджується висновками судово-медичних експертиз №411 від 08.06.2022 (т.1, а.с. 74) та №416 (т.1, а.с.78), протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_13 (т.1, а.с.79). де останній детально показав удари, які йому наносив обвинувачений та експертизою №464 від 20.06.2022 (т.1., а.с.85), відповідно до якої покази ОСОБА_13 дані під час слідчого експерименту можуть відповідати висновкам первинної судово-медичної експертизи, а саме в частині характеру, локалізації та механізму утворення, встановлених у потерпілого тілесних ушкоджень. Відповідно і могли утворитись за обставин на які він вказує під час слідчого експерименту.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про необхідність зменшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, не є слушними.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, зокрема, підозрюваного або обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Так, за ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 3 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала через протиправну поведінку щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених ч. 2 цієї статті.
При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.
Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яку слід стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого, суд першої інстанції врахував погіршення здоров`я останнього і встановив на вимогах розумності та справедливості її у розмірі 85 000 грн.
Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду першої інстанції. При цьому засади розумності, виваженості та справедливості судом було дотримано.
Згідно ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути вмотивованим, законним та обґрунтованим. Ці вимоги закону при постановленні вироку судом першої інстанції не виконані.
Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне визначення обвинуваченому ОСОБА_8 міри покарання у виді виправних робіт.
Відповідно до вимог ч.1 ст.57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення та на момент розгляду провадження в суді офіційно ніде не працевлаштований, а тому такий вид покарання, як виправні роботи до останнього не може бути застосований.
У разі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК України, колегія суддів, у відповідності із вимогами ст.65, 66, 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою винуватість у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому визнав частково, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, за місцем проживання характеризується позитивно, приходить до висновку про призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України без ізоляції від суспільства, яке буде домірним злочину і необхідним для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.69 КК України колегія суддів не знаходить, так як обвинувачений ОСОБА_8 не розкаявся, вину визнав лише частково.
За таких обставин апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині призначення покарання до скасування через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність з постановленням нового вироку.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420, 615 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_10 – задовольнити.
Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 березня 2024 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання за ч. 1 ст.122 КК України.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Згідно зі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: 
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2    ОСОБА_3     ОСОБА_4