ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2194/25
Номер рядка у звіті 197

15 червня 2026 року м. Золотоноша 
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 
за участю: секретаря с/з   ОСОБА_2 
прокурора     ОСОБА_3 
обвинуваченого    ОСОБА_4 
захисника     ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні по кримінальному провадженню №12025250370000473 від 01.05.2025 угоду про визнання винуватості відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, не одруженого, освіта середня, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, особою з інвалідністю будь-якої групи, учасником та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь - якого рівня, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2025 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 34000 гривень, на час вчинення злочину покарання не виконано та судимість не знята та не погашена, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , у невстановлені слідством час та місці, придбав, знайшовши, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/6860-ХЗ від 08.05.2025 – кастет, який являється холодною зброєю ударно-дробильної дії, який виготовлений саморобним способом, та в подальшому, діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, переносив його при собі, а також перевозив у речовому ящику (бардачку) автомобіля марки ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , до моменту його виявлення та вилучення 30.04.2025 працівниками Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області на автодорозі Золотоноша-Черкаси-Сміла в с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області.
Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.263 КК України - носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
25.12.2025 року між прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора в кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. 
За вказаною угодою сторони погодили покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.263 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. 
Водночас суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 є раніше судимим згідно вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2025 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 34000 гривень.
Однак на момент постановлення нового вироку обвинувачений сплатив штраф за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2025 за ч. 2 ст. 309 КК України в розмірі 34000 гривень в повному обсязі, що підтверджено копією довідки від 24.09.2025, наданої провідним інспектором Золотоніського районного сектору №2 філії ДУ "Центр пробації в Черкаські області».
Враховуючи вище викладене суд не вбачає підстав для застосування в даному випадку положень статті 71 КК України, оскільки відповідно до правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеного в постанові від 06 грудня 2021 року (справа № 243/7758/20, провадження № 51-113кмо21), для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: - перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - "після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання" за попереднім вироком; - друга - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.
Також у висновку зазначено, що якщо на момент учинення особою нового кримінального правопорушення невідбутою частиною покарання за попереднім вироком було основне покарання у виді штрафу (ст. 53 КК України), яке на час ухвалення нового вироку вже відбуте, порядок та правила призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, визначені положеннями ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України щодо такого, не застосовуються.
Вказаної позиції дотримується також Друга судова палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в своїй постанові від 21 січня 2025 року по справі № 502/2200/23.
Суд уважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.
Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
У судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а обвинувачений має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.
Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого, який підтвердив, що укладення угоди з його сторони є добровільним; захисника, який ствердив, що угода була підписана в його присутності; оцінюючи викладені обставини провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Обвинуваченому роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.
Зважаючи на умови укладеної угоди, а також, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не одружений, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, є раніше судимим, обвинувачується в скоєнні нетяжкого злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття та наявність обставин, що обтяжують покарання, а саме рецидиву злочинів, суд вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст.,ст.65-68,69-1 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на час розгляду справи не обраний.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України. 
Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 25.12.2025 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Стягнути з ОСОБА_4  на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1782,60 грн.
Речові докази по справі: 
-2 (два) DVD+R-диски, на яких знаходяться відеозаписи з «бодікамер» поліцейських від 30.04.2025, приєднані до матеріалів кримінального провадження – залишити в матеріалах кримінального провадження;
-сейф-пакет № РSР2087752,до якого поміщений кастет, переданийдо кімнати зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя       ОСОБА_1