ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року м. Львів	справа № 380/21439/25	

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Великомостівська» до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Великомостівська» (позивач/ДП «Львіввугілля» в особі ВП «Шахта «Великомостівська») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач/ГУ ПФУ у Л/о), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у прийняті заяв-розрахунків № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти до оплати заяви-розрахунки № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025року, подані відокремленим підрозділом «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести оплату листків тимчасової непрацездатності згідно з: Додатком № 1 до заяви- розрахунку № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року; Додатком № 1 до заяви-розрахунку № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року; Додатком № 1 до заяви-розрахунку № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ГУ ПФУ у Л/о відмовило в прийнятті заяв- розрахунків № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року про здійснення фінансування-оплати для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, страхових виплат, поданих ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» відповідно до Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 1105), Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою ФСС від 19 липня 2018 року № 12 (далі – Постанова № 12). Підставою відмови в заяві-розрахунку № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року зазначено: «Відсутні дані в ок7 щодо страхового стажу за останні 12 місяців. Не застосовано обмеження виходячи з розміру мінімальної заробітної плати». Підставою відмови в заяві-розрахунку № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року зазначено: «По застрахованим особам остання сплата ЄСВ березень 2021 року, будь ласка застосуйте обмеження мінімальною заробітною платою, профзахворювання отримано на іншому підприємстві». Підставою відмови в заяві-розрахунку № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025року зазначено: «Зг. Індивідуальних відомостей відсутня сплата ЄСВ більше року перед настанням страхових випадків по застрахованих особах, розрахунки не обмежені розміром МЗП (п. 4 ст. 12 ЗУ № 1266)». Такі відмови відповідача позивач уважає протиправними, оскільки періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника, незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні. За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску не повинна порушувати законні права та інтереси працівників, зокрема порушувати їх право на належне соціальне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на оплату листка тимчасової непрацездатності в належному розмірі. Своєю чергою, відповідно до довідки № 1-10/246 від 09 жовтня 2025 року по ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» за період з 01 квітня 2021 року по 30 вересня 2025 року заборгованості по заробітній платі та нарахуванню ЄСВ немає. В цій же довідці зазначена інформація про нарахування та сплату єдиного соціального внеску за період з 01 квітня 2021 року по 30 вересня 2025 року. Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма ОК-5, ОК-7) відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для оплати листка тимчасової непрацездатності не є та не може бути підставою для позбавлення особи права на соціальну виплату, а саме оплату тимчасової непрацездатності, оскільки така особа не може нести за це відповідальність.
З огляду на викладене адміністративний позов просить задовольнити повністю. 
Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує з таких підстав. У зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати єдиного внеску страховий стаж у працівників, включених до заяв-розрахунків № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року позивачем, протягом розрахункового періоду згідно з даними індивідуальних відомостей за формою ОК-5, відсутній. Відповідно, розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності таким особам слід здійснювати із застосуванням обмежень, встановлених частиною четвертою статті 12 Закону № 1105: 8000,00 грн: 30,44 = 262,81 грн (для випадків, які настали 2025 року). Однак страхувальником у заявах-розрахунках № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року в розрахунковому періоді страховий стаж у переважній більшості працівників неправильно зазначено 12 календарних місяців та, відповідно, середньоденна заробітна плата для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розрахована із фактично нарахованої заробітної плати, що суперечить нормам Закону. Всупереч зазначеному, позивачем під час обчислення розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам, положення частини четвертою статті 12 Закону № 1105 не застосовувались. З урахуванням зазначеного позивач під час формування заяв-розрахунків № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року в кабінеті страхувальника на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України неправильно зазначено страховий стаж працівників за останні дванадцять місяців перед настанням страхового випадку, обчислений з порушенням норм статті 14 Закону № 1105, що призвело до неправомірного визначення розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності без застосування обмеження розміру зазначеної допомоги відповідно до норми пункту 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1105.
Також у відзиві на позовну заяву відповідач просить суд розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Щодо клопотання відповідача про розгляд цієї справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд зазначає таке.
Відповідно до частин першої - третьої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
За змістом частин п`ятої - шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Суд відзначає, що ця адміністративна справа з огляду на предмет спору, обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність; обсяг та характер доказів; кількість учасників, є справою незначної складності, а тому її розгляд здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження.
Проте суд не вбачає підстав для проведення у цій справі судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у ній не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення всіх обставин справи. 
Жодних таких підстав відповідач у відзиві на позовну заяву не повідомляє. 
Тому відповідно до пункту 6 частини шостої статті 262 КАС України підстави для розгляду цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відсутні.
З огляду на вказане у задоволенні позову просить відмовити повністю.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 03 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.
Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
За даними інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України сформував заяву-розрахунок № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року для отримання фінансування застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги по вагітності та пологах (Додаток № 1).
ГУ ПФУ у Л/о відмовило у прийнятті вказаної заяви-розрахунку. Причина відхилення: «По застрахованим особам остання сплата ЄСВ березень 2021 року, будь ласка застосуйте обмеження мінімальною заробітною платою, профзахворювання отримано на іншому підприємстві». 
За даними інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України сформував заяву-розрахунок № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року для отримання фінансування застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги по вагітності та пологах (Додаток № 1).
ГУ ПФУ у Л/о відмовило у прийнятті вказаної заяви-розрахунку. Причина відхилення: «Відсутні дані в ок7 щодо страхового стажу за останні 12 місяців. Не застосовано обмеження виходячи з розміру мінімальної заробітної плати».
За даними інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України сформував заяву-розрахунок № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року для отримання фінансування застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги по вагітності та пологах (Додаток № 1).
ГУ ПФУ у Л/о відмовило у прийнятті вказаної заяви-розрахунку. Причина відхилення: «Зг. Індивідуальних відомостей відсутня сплата ЄСВ більше року перед настанням страхових випадків по застрахованих особах, розрахунки не обмежені розміром МЗП (п. 4 ст. 12 ЗУ № 1266)».
Уважаючи такі відмови відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Предметом розгляду у цій справі є правомірність дій відповідача щодо відмови у прийнятті заяв-розрахунків № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року, поданих ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля».
Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За цих обставин суд резюмує, що застраховані особи, за яких з вини страхувальника не були сплачені страхові внески, мають право на допомогу по тимчасовій непрацездатності, розмір якої не підлягає обмеженню, адже несвоєчасна сплата або несплата страхових внесків не може бути підставою для відмови у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності працівникам в належному розмірі.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Пунктом 3, 4, 11, 12, 14 частини першої статті 1 Закону № 1105 встановлено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.
Мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати і розміру єдиного внеску на соціальне страхування, встановлених законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).
Страхові внески - кошти відрахувань на окремі види загальнообов`язкового державного соціального страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», кошти, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Страхові кошти - акумульовані страхові внески, суми від фінансових санкцій та інші надходження відповідно до законодавства для здійснення матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом.
Суб`єкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сім`ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1105 уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 9 Закону № 1105 застраховані особи мають право, зокрема отримання у разі настання страхового випадку страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.
На підставі статті 11 Закону № 1105 страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.
Частиною першою статті 12 Закону № 1105 закріплено, що право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 1105 за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема як допомога по тимчасовій непрацездатності, включаючи догляд за хворою дитиною, догляд за дитиною віком до 14 років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років на весь період надання реабілітаційної допомоги, за наявності медичного висновку про необхідність стороннього догляду за дитиною.
Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного з таких страхових випадків, зокрема: тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві; догляд за хворою дитиною (пункти 1, 2 частини першої статті 15 Закону № 1105).
Застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на страхові виплати відповідно до цього Закону в таких розмірах: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку; 2) допомога по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із двократного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку (частина четверта статті 12 Закону № 1105).
Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не менше мінімального страхового внеску, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини. Страховий стаж обчислюється за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі за даними про трудову діяльність працівників, внесеними відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а за періоди до 1 липня 2000 року - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Страховий стаж обчислюється в місяцях (частини перша - третя статті 14 Закону № 1105).
Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, встановлення опіки над дитиною, листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з уповноваженим органом управління (частина перша статті 23 Закону № 1105).
При обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески. Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 25 Закону № 1105).
Обчислення середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку страхових виплат проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (далі – Порядок № 1266).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.
Місяці розрахункового періоду, в яких застрахована особа не працювала з поважних причин (з першого до останнього числа календарного місяця), виключаються з розрахункового періоду.
Правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України від 08 липня 2010 року № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 2464).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону № 2464 максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.
Пунктами 32, 33 Порядку № 1266 передбачено, що середня заробітна плата для розрахунку допомоги по вагітності та пологах і допомоги по тимчасовій непрацездатності, оплати перших п`яти (сімнадцяти - за місцем роботи, де стався страховий випадок за страхуванням від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності) днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється роботодавцями на підставі відомостей, що включаються до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що подаються до ДПС.
У разі коли відомості про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для обчислення середньої заробітної плати (винагороди за цивільно-правовими договорами), такі дані за відповідні періоди надаються роботодавцем протягом п`яти робочих днів за зверненням органів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або застрахованої особи за формою згідно з додатком.
Водночас пунктом 29 вказаного Порядку передбачено, що якщо протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування застрахована особа має страховий стаж менше шести місяців, середня заробітна плата визначається для розрахунку: допомоги по тимчасовій непрацездатності (крім тимчасової непрацездатності за місцем роботи, де стався страховий випадок за страхуванням від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності), оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця - виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом у місяці настання страхового випадку. 
Суд встановив, що ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» подав до ГУ ПФУ у Л/о заяву-розрахунок № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року для отримання фінансування застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги по вагітності та пологах (Додаток № 1), утім ГУ ПФУ у Л/о відмовило у прийнятті вказаної заяви-розрахунку, зазначивши таку причину її відхилення: «По застрахованим особам остання сплата ЄСВ березень 2021 року, будь ласка застосуйте обмеження мінімальною заробітною платою, профзахворювання отримано на іншому підприємстві». 
Також ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» подав до ГУ ПФУ у Л/о заяву-розрахунок № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року для отримання фінансування застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги по вагітності та пологах (Додаток № 1), утім ГУ ПФУ у Л/о відмовило у прийнятті вказаної заяви-розрахунку, зазначивши таку причину її відхилення: «Відсутні дані в ок7 щодо страхового стажу за останні 12 місяців. Не застосовано обмеження виходячи з розміру мінімальної заробітної плати».
Крім того, ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» подав до ГУ ПФУ у Л/о заяву-розрахунок № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року для отримання фінансування застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги по вагітності та пологах (Додаток № 1), утім ГУ ПФУ у Л/о відмовило у прийнятті вказаної заяви-розрахунку, зазначивши таку причину її відхилення: «Зг. Індивідуальних відомостей відсутня сплата ЄСВ більше року перед настанням страхових випадків по застрахованих особах, розрахунки не обмежені розміром МЗП (п. 4 ст. 12 ЗУ № 1266)».
У відзиві на позовну заяву відповідач також вказує, що у позивач у заявах-розрахунках № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року та № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року в розрахунковому періоді страховий стаж у переважній більшості працівників неправильно зазначив 12 календарних місяців та, відповідно, середньоденна заробітна плата для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розрахована із фактично нарахованої заробітної плати, що суперечить нормам Закону № 1105.
Оцінюючи зазначені аргументи відповідача, суд зазначає таке.
Суд встановив, що відповідач не заперечує той факт, що позивач нараховує та сплачує поточні страхові внески разом із виплатою заробітної плати, проте наявність недоїмки зумовлює їх зарахування у порядку черговості виникнення платежів та виникнення поточної заборгованості.
Отже, у цій справі виникла ситуація, за якої сплачений страхувальником єдиний внесок зараховується в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, це призводить до незарахування сплаченого єдиного внеску за той місяць, за який його було нараховано, та, водночас, до відсутності персоніфікації відомостей про заробітну плату застрахованих осіб, як такої, з якої сплачено страхові внески, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та, як наслідок, відсутності страхового стажу застрахованої особи за такий місяць.
Порядок ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування врегульовує Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058).
Відповідно до положень статті 1 Закону № 1058: 
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частинах першій, третій, шостій, десятій статті 20 Закону № 1058, якими передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до частини дванадцятої статті 20 Закону № 1058 страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Зокрема згідно з пунктом 2 частини першої статті 16 Закону № 1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.
Відповідно до приписів статті 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Отож, страхові внески є складовою умовою солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Тобто із аналізу наведених норм слідує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі № 235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17, від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).
На підставі викладеного працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством (роботодавцем) - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для обмеження соціальних гарантій працівників позивача.
Суд зазначає, що наймані працівники підприємства самостійно не сплачують єдиний внесок. Обов`язок щодо сплати ЄСВ покладено саме на позивача, який здійснив нарахування цього внеску та його сплату одночасно із виплатою заробітної плати працівникам.
Із матеріалів справи суд встановив, що позивач не має заборгованості із виплати заробітної плати найманим працівникам, на виплачену заробітну плату був нарахований та сплачений єдиний соціальний внесок, проте платіж зарахований пенсійним органом у порядку черговості погашення заборгованості.
Тож унаслідок несвоєчасного виконання роботодавцем свого обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України працівники позбавлені соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
З огляду на наведене суд висновує, що застраховані особи, за яких з вини страхувальника не були сплачені страхові внески, мають право на допомогу по тимчасовій непрацездатності, розмір якої не підлягає обмеженню. 
Несвоєчасна сплата або несплата страхових внесків не може бути підставою для відмови у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності в належному розмірі. 
Адже відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків покладається на підприємство, а не на працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Варто також відзначити, що статтею 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права встановлено, що держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування.
Відповідно до статті 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.
Отже, застраховані особи, за яких з вини страхувальника не були сплачені страхові внески, мають право на допомогу по тимчасовій непрацездатності, розмір якої не підлягає обмеженню.
Доводи відповідача про те, що він не відмовляв у прийнятті розглядуваних заяв-розрахунків, а повернув їх на доопрацювання, не заслуговують на увагу, оскільки такі заяви були відхилені відповідачем, що свідчить саме про відмову в її прийнятті до оплати.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, який розглядається, матеріали справи не містять.
Отже, належить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у прийнятті заяв-розрахунків № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року, поданих ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», а позовну вимогу в цій частині – задовольнити. 
Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача прийняти до оплати заяви-розрахунки № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року, подані ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», та провести оплату листків тимчасової непрацездатності згідно з Додатками № 1 до них є похідними від першої позовної вимоги та підлягають задоволенню повністю. 
За змістом частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. 
Згідно з частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).
Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 7267,20 грн. Отже, враховуючи задоволення позову судом у повному обсязі, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача користь позивача належить стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 7267,20 грн.
Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд 
УХВАЛИВ:

Позов Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Великомостівська» (вул. Хмельницького, 26, м. Сокаль, Львівська область, 80001, код ЄДРПОУ 32323256) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у прийнятті заяв-розрахунків № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року, поданих відокремленим підрозділом «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля». 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти до оплати заяви-розрахунки № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року, подані відокремленим підрозділом «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля». 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести оплату листків тимчасової непрацездатності згідно з Додатками № 1 до заяв-розрахунків № 26307799-2025-83 від 08 серпня 2025 року, № 26307799-2025-76 від 23 липня 2025 року, № 26307799-2025-86 від 07 жовтня 2025 року, поданих відокремленим підрозділом «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Великомостівська» 7267,20 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Повний текст рішення складено 02 липня 2026 року. 

Суддя	Клименко Оксана Миколаївна