Справа № 756/19515/25

Провадження № 2/756/2922/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
(заочне)

11 травня 2026 року          місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Примак-Березовської О.С. розглянув у порядку спрощеного (письмового) позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 2021 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , однак наразі кожен з подружжя проживає окремо. Їхній спільний син ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою, а відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Заявниця вказує, що сама не може забезпечити належний рівень життя дитини, тоді як відповідач є працездатним, не має інших осіб на утриманні та здатний сплачувати аліменти. 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного (письмового) провадження без повідомлення сторін.
Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 
Ухвалою суду, яка направлялась у встановленому порядку сторонам, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву та будь-яких інших клопотань чи заяв по суті справи.
На підставі частини 5 статті 279 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами без участі сторін та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на таке.
11 листопада 2021 року між позивачкою та відповдачем укладено шлюб, зареєстрований Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 11).
Водночас, судом встановлено, що відповідач звернувся до суду із позовом до позивачки про розірвання шлюбу. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Станом на день розгляду справи рішення суду про розірвання шлюбу в матеріалах справи відсутнє. 
Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.12).
З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, питання щодо виховання, навчання, лікування вирішуються матір`ю особисто без участі батька в житті сина. Згоди щодо визначення розміру аліментів між сторонами не досягнуто. 
Крім того, згідно з висновком про комплексну психологічно-педагогічну оцінку розвитку особи №ІРЦ-85134/2025/620598 від 29 травня 2025 року неповнолітньому ОСОБА_3 встановлено діагноз «Первазивний розлад розвитку, неуточнений», «Розлад рецептивної мов» (а.с.13-19). 
Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою та отримує стабільний дохід, зокрема, згідно з довідкою № 2658 від 12 вересня 2025 року, виданою тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_4 , перебуває на військовій службі за контрактом з 20 квітня 2022 року (а.с.22).
Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Положеннями статті 181 СК України передбачено що, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1 статті 183 СК України).
Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. 
Отже, судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, відомості, які б свідчили про його скрутне матеріальне становище, наявність у нього інших дітей, в матеріалах справи відсутні, а отже відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Крім того, суд враховує стан здоров`я неповнолітньої дитини та її потреби, що підтверджується відповідними медичними висновками. 
Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Керуючись положеннями статті 182 СК України, суд зазначає, що відповідач не скористався своїм правом подати заперечення щодо наведених позивачкою обставин та правових підстав позову із посиланням на відповідні докази, в тому числі щодо свого стану здоров`я чи матеріального становища.
Враховуючи обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів є розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини в її віці та відповідає її найкращим інтересам.
За таких обставин та відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», зважаючи на звільнення позивачки від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Частиною 1 статті 191 ЦПК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно з постановою Верховного Суду від 9 вересня 2021 року у справі №554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
На підставі статтей 141, 150, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України та керуючись статями 2, 81, 141, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 3 грудня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відомості про учасників:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 );
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Заочне рішення може бути переглянуте Оболонським районним судом міста Києва за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення складено 11 травня 2026 року.

СУДДЯ Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА