П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/29988/25	

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,
суддів – Бойка А.В., Тарновецького І.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить:
- визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії в пільговому обчисленні періодів роботи на посаді медичної сестри з 03.05.2012 по 05.11.2012, з 12.11.2012 по 21.12.2018, з 12.09.2019 по 01.06.2022 у подвійному розмірі та періодів участі в бойових діях з 10.01.2023 по 21.03.2023, з 14.05.2024 по 27.09.2024, з 18.12.2024 по 30.04.2025 у трьохкратному розмірі; 
- зобов`язати відповідача зарахувати в пільговому обчисленні періоди роботи на посаді медичної сестри з 03.05.2012 по 05.11.2012, з 12.11.2012 по 21.12.2018, з 12.09.2019 по 01.06.2022 у подвійному розмірі та періодів участі в бойових діях з 10.01.2023 по 21.03.2023, з 14.05.2024 по 27.09.2024, з 18.12.2024 по 30.04.2025 у трьохкратному розмірі, до стажу роботи для обчислення розміру пенсії та перерахувати пенсію з 02.04.2025.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка пояснює, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058- IV).
Як зазначає позивачка, вона звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про перевірку правильності обчислення її страхового стажу на яку отримала відповідь листом ГУ ПФУ в Одеській в якому останній повідомив, що пенсія призначена достроково, відповідно до положень статті 115 Закону №1058- IV при страховому стажі понад 30 років. Також відповідач повідомив, що відповідно до положень статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі -Закон № 1788-ХІІ) період роботи з 09.04.2001 по 23.01.2003 врахований в подвійному розмірі. Однак, як повідомив відповідач, до страхового стажу в пільговому обчисленні не зараховані періоди роботи з 03.05.2012 по 05.11.2012, з 12.11.2012 по 21.12.2018, з 12.09.2019 по 01.06.2022 на посаді медичної сестри , а також періоди участі в бойових діях з 10.01.2023 по 21.03.2023, з 14.05.2024 по 27.09.2024, з 18.12.2024 по 30.04.2025.
Позивачка вважає відмову органу Пенсійного фонду зарахувати стаж у пільговому обчисленні протиправною та такою, що порушує її право, гарантоване Конституцією України та чинним законодавством, на належний рівень соціального захисту. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року позов ОСОБА_2 – задоволено.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії в пільговому обчисленні періодів роботи на посаді молодшої сестри з 03.05.2012 по 05.11.2012, з 12.11.2012 по 21.12.2018, з 12.09.2019 по 01.06.2022 у подвійному розмірі та періодів участі в бойових діях з 10.01.2023 по 21.03.2023, з 14.05.2024 по 27.09.2024, з 18.12.2024 по 30.04.2025 у трьохкратному розмірі.
Зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 в пільговому обчисленні періоди роботи на посаді молодшої сестри з 03.05.2012 по 05.11.2012, з 12.11.2012 по 21.12.2018, з 12.09.2019 по 01.06.2022 у подвійному розмірі та періодів участі в бойових діях з 10.01.2023 по 21.03.2023, з 14.05.2024 по 27.09.2024, з 18.12.2024 по 30.04.2025 у трьохкратному розмірі, до стажу роботи для обчислення розміру пенсії та перерахувати пенсію з 02.04.2025.
В апеляційній скарзі, ГУ ПФУ в Одеській області посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про правомірність обчислення пенсії ОСОБА_2 , оскільки Законом №1058- IV не передбачені пільги у вигляді зарахування стажу в подвійному розмірі для посад медичної сестри на яких працювала остання, а тому стаж роботи, набутий після 01.01.2004 враховується в одинарному розмірі, а період з09.04.2001 по 23.01.2003 врахований у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закон № 1788-ХІІ.
Також, на переконання апелянта немає правових підстав для обчислення періодів участі в бойових діях з 10.01.2023 по 21.03.2023, з 14.05.2024 по 27.09.2024, з 18.12.2024 по 30.04.2025 у трьохкратному розмірі, у зв`язку з тим, що це не передбачено положеннями статті 24 Закону № 1058-IV.
Мотивуючи свою позицію апелянт зазначає, що пільгове обчислення періоду участі в антитерористичній операції застосовується виключно при обчисленні пенсії, призначеної відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Водночас, як зазначає апелянт, оскільки пенсія позивачці призначена на підставі статті 115 Закону №1058- IV, підстави для пільгового обчислення її стажу відсутні.
Позивачка у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність поданої скарги. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а рішення суду - залишити без змін.
Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.
Пункт 2 частини 1 статті 263 КАС України визначає, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує дострокову пенсію, призначену на підставі статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі і вище - Закон №1058- IV).
Позивачка у липні 2025 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про перевірку правильності обчислення її страхового стажу.
ГУ ПФУ в Одеській листом від 24.07.2025 повідомило, що пенсія призначена достроково, відповідно до положень статті 115 Закону №1058- IV при страховому стажі 30 років 8 місяців та середньомісячній заробітній платі, визначеній за період з 01.07.2000 по 31.03.2025 за даними персоніфікованого обліку. 
Також відповідач повідомив, що відповідно до положень статті 60 Закону №1788-ХІІ період роботи з 09.04.2001 по 23.01.2003 врахований в подвійному розмірі. 
Однак, як повідомив відповідач, до страхового стажу в пільговому обчисленні не зараховані періоди роботи з 03.05.2012 по 05.11.2012, з 12.11.2012 по 21.12.2018, з 12.09.2019 по 01.06.2022 на посаді медичної сестри , а також періоди участі в бойових діях з 10.01.2023 по 21.03.2023, з 14.05.2024 по 27.09.2024, з 18.12.2024 по 30.04.2025 (а.с. 28).
Вважаючи, протиправними дії територіального органу Пенсійного фонду, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції установив, що у періоди 03.05.2012 по 05.11.2012, з 12.11.2012 по 21.12.2018, з 12.09.2019 по 01.06.2022 позивачка працювала у медичних закладах на посаді медичної сестри, що підтверджується записами трудової книжки. З огляду на викладене, суд визнав, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивачки у подвійному розмірі спірні періоди посаді медичної сестри згідно записів трудової книжки. Стосовно твердження органу Пенсійного фонду, що зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи після 01.01.2004 не передбачене статтею 24 Закону, суд зазначив, що редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує та не зупиняє її дію. Тож суд виснував, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону №1788-ХІІ не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004. 
Стосовно твердження органу Пенсійного фонду про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу в пільговому обчисленні періодів участі в бойових діях з 10.01.2023 по 21.03.2023, з 14.05.2024 по 27.09.2024, з 18.12.2024 по 30.04.2025, суд посилаючись на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 21.03.2023 у справі № 160/6146/19, указав, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, а тому вважав, що указані вище періоди підлягають зарахуванню до стажу роботи для обчислення розміру пенсії у трьохкратному розмірі.
Відповідаючи на доводи апелянта про правомірність обчислення пенсії позивачці, оскільки Законом №1058- IV не передбачені пільги у вигляді зарахування стажу в подвійному розмірі для посаді медичної сестри, на яких працювала остання, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі і вище -Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі і вище -Закон №1058-IV).
Згідно частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частина 2 статті 24 Закону №1058 –ІV передбачає, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно частини 4 статті 24 Закону №1058–ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
До набрання чинності Законом № 1058–ІV умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав Закон № 1788.
Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначають, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ.
Положення статті 60 Закону №1788-ХІІ закріплюють, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує наявність у позивачки стажу роботи у медичних закладах на посаді палатної медичної сестри, а заперечує проти подвійного зарахування стажу з підстав набрання чинності 01.01.2004 Закону № 1058–ІV, який не містить положень аналогічних тим, що указані у статті 60 Закону 1788-ХІІ.
Слід зазначити, що на час виникнення спірних правовідносин стаття 60 Закону 1788-ХІІ є чинною, та стаття 24 Закону №1058 –ІV не скасовує та не зупиняє дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.
З цього приводу слід зазначити, що відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2020 по справі № 462/1713/17, від 23.01.2019 по справі № 485/103/17, від 04.12.2019 року по справі № 689/872/17.
Також колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, визначаючи співвідношення між Законом № 1058-IV та Законом № 1788-ХІІ указала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. 
Водночас колегія суддів враховує, що у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Колегія суддів враховує, що редакція статті 6 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час. При цьому, стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує дію статті 60 Закону №1788-ХІІ та не зупиняє її дію. 
Разом з цим, норми Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачають, що положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт не заперечує наявність у позивачки стажу роботи у медичних закладах на посаді медичної сестри, а заперечує проти подвійного зарахування стажу з підстав набрання чинності 01.01.2004 Закону №1058–ІV, який не містить положень аналогічних тим, що указані у статті 60 Закону 1788-ХІІ.
Водночас, з огляду на те, що редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує та не зупиняє її дію, колегія суддів погоджується з висновком суду, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону №1788-ХІІ не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV та не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004. 
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що застосуванню підлягають саме норми статті 60 Закону №1788-ХІІ щодо зарахування стажу в подвійному розмірі.
За таких підстав, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області про правомірність обчислення пенсії позивачці, є безпідставними, суперечать наведеним вище нормам чинного законодавства та висновкам Верховного Суду та вважає необхідним наголосити на тому, що такі дії відповідача порушують право позивачки на належний рівень пенсійного забезпечення.
Переходячи до оцінки доводів апеляційної скарги щодо правомірності відмови у зарахуванні до стажу періоди участі в бойових діях в пільговому обчисленні, колегія суддів керується наступним.
Так, позивачка наполягає на тому, що період участі в бойових діях з 10.01.2023 по 21.03.2023, з 14.05.2024 по 27.09.2024, з 18.12.2024 по 30.04.2025 має бути зарахований до страхового стажу у пільговому обчисленні - один місяць служби за три.
Отже, з огляду на характер заявлених вимог та обраний позивачкою вид пенсійного забезпечення, спір у цій частині зводиться до питання можливості зарахування до страхового стажу для обчислення пенсії за Законом №1058-IV періоди участі позивачкою в бойових діях у пільговому обчисленні - один місяць служби за три.
Як мовилося вище, відповідно до частин 1, 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Отже, за правовою природою страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, має самостійне та вичерпне нормативне визначення і підлягає обчисленню виключно за правилами, прямо встановленими цим Законом, що виключає при його обрахунку можливість застосування непередбачених Законом №1058-IV механізмів.
Абзац 3 частини 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлює, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, після 01.01.2004 застосовується виключно для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Використання законодавцем формулювання «виключно» свідчить про імперативний та вичерпний характер цього переліку та про відсутність законодавчих підстав для застосування кратного обчислення страхового стажу при призначенні дострокової пенсії за віком.
Оцінюючи висновки суду першої інстанції, які зводяться до необхідності застосування до спірних правовідносин положень статті 57 Закону №1788-XII та пункту 2.3 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2014 №530 (далі – Положення №530), якими передбачено зарахування часу проходження військової служби в умовах бойових дій у кратному обчисленні - один місяць служби за три, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 57 Закону №1788-XII військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Аналогічний за правовою природою підхід закріплений у пункті 2.3 Положення №530, який визначає, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди військової служби зараховуються на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, зокрема за участь у бойових діях у воєнний час, участь в антитерористичній операції або виконання відповідних завдань під час проходження служби у військовому резерві.
Із системного аналізу змісту зазначених норм вбачається, що останні безпосередньо пов`язують пільгове обчислення строку служби з призначенням пенсій за вислугу років, тобто зі спеціальним видом пенсійного забезпечення, та не стосуються порядку обрахунку страхового стажу у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Варто зазначити, що пункт 2.3 Положення №530, прийнятий на виконання Закону №2262-ХІІ, є підзаконним нормативним актом, який деталізує механізм обчислення вислуги років і прямо виключає його застосування до пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу.
Також варто зазначити, що вислуга років і страховий стаж є різними за правовою природою категоріями. Вислуга років застосовується у межах спеціального пенсійного законодавства та відображає тривалість проходження служби незалежно від факту та розміру сплати страхових внесків, тоді як страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та обчислюється виключно за правилами, прямо визначеними Законом №1058-IV. Саме цей Закон встановлює вичерпні умови, порядок і критерії обчислення страхового стажу, що є підставою для призначення пенсій у солідарній системі.
Перенесення правил обчислення вислуги років на правила обчислення страхового стажу означало б змішування різних правових режимів та фактичну зміну законодавчо визначеного порядку формування страхового стажу. Поширення механізму кратного обчислення, встановленого для спеціального виду пенсійного забезпечення, на правовідносини щодо призначення дострокових пенсій за Законом №1058-IV призвело б до застосування норм, які регулюють інший вид пенсійних правовідносин, поза межами їх законодавчого призначення.
Крім того, застосування кратного обчислення на підставі підзаконного нормативного акта у сфері, що врегульована безпосередньо законом, означало б фактичну модифікацію судом закону підзаконним актом, що є неприпустимим з огляду на принцип верховенства права та ієрархію нормативно-правових актів.
Колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 та від 11.09.2024 у справі №554/154/22 наголошувала на тому, що суд не може перебирати на себе правотворчі функції законодавчої та виконавчої влади. Порушення такого підходу та, відповідно, ігнорування принципу законності суперечить, щонайменше, принципам правової визначеності, легітимних очікувань та належного урядування, як базовим складовим правовладдя (верховенства права); дискримінує іншу сторону правовідносин; означає, що суд може надати дозвіл будь-кому та будь-коли діяти за межами закону (який містить заборони) або за межами наданих законом прав (повноважень); іде в розріз з принципом поділу влади на законодавчу, виконавчу та судову, а також порушує систему стримувань і противаг (суд втручається в компетенцію суб`єктів нормотворення та може ігнорувати їх волю).
Таким чином, застосування до спірних правовідносин правил кратного обчислення страхового стажу за відсутності прямої норми Закону №1058-IV фактично означало б зміну встановленого законодавцем порядку формування страхового стажу та розширення обсягу пенсійних прав позивачки поза межами визначеного законом правового режиму. Такий підхід суперечив би принципу законності, відповідно до якого органи державної влади та суди зобов`язані діяти виключно в межах повноважень і у спосіб, передбачений законом.
Оскільки позивачка реалізує право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, спірні правовідносини підлягають врегулюванню нормами цього Закону, який не містить положень про можливість кратного (пільгового) обчислення страхового стажу для цілей визначення права на зазначений вид пенсії. 
Положення статті 57 Закону №1788-ХІІ та Положення №530 регламентують порядок обчислення вислуги років у межах спеціального пенсійного забезпечення військовослужбовців і не змінюють встановленого Законом №1058-IV механізму формування страхового стажу у солідарній системі. З огляду на принцип законності та межі судового тлумачення Суд не вправі поширювати дію спеціальних норм на інші види пенсійного забезпечення за відсутності прямої законодавчої вказівки. 
За таких обставин відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивачки періодів участі в бойових діях у пільговому обчисленні «один місяць служби за три», а тому висновок суду першої інстанції про зобов`язання територіальний орган Пенсійного фонду зарахувати цей стаж у пільговому обчисленні є помилковим.
Варто зауважити на тому, що пункт 2.3 Положення №530 прямо встановлює застосування пільгового порядку обчислення вислуги років для відповідних пенсій, проте «крім пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу». 
Отже, сам підзаконний нормативний акт містить пряму вказівку на неможливість поширення механізму кратного обчислення на пенсії, що призначаються відповідно до Закону №1058-IV. Ігнорування цього застереження призвело б до застосування норми всупереч її буквальному змісту та законодавчому призначенню. 
Аналогічний підхід до застосування норм права у разі наявності прямого законодавчого регулювання викладений у пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у справі №240/7215/24, в якій зазначено, що відсутність колізії у правовому регулюванні свідчить про відсутність потреби у пошуку механізмів її подолання, оскільки наявність прямої норми закону, яка врегульовує відповідні правовідносини, виключає необхідність застосування інших норм права для їх регулювання.
У контексті цієї справи наявність імперативного припису абзацу 3 частини 4 статті 24 Закону №1058-IV, який визначає межі застосування пільгового порядку обчислення стажу, свідчить про відсутність колізії між нормами законодавства. 
Отже відсутні підстави для пошуку інших правових механізмів або застосування норм, що регулюють інші види пенсійного забезпечення, для визначення порядку обчислення страхового стажу при призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до статті 115 цього Закону.
Колегія суддів також вказує, що посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.03.2023 у справі № 160/6146/19, а також від 05.06.2018 у справі №348/347/17, від 30.07.2019 у справі №346/1454/17, від 02.04.2020 у справі №185/4140/17, від 16.06.2020 у справі №185/7049/16-а, не спростовує висновку про те, що правила кратного обчислення строку військової служби, передбачені законодавством для визначення вислуги років, не можуть бути поширені на порядок обчислення страхового стажу при призначенні дострокової пенсії за віком у межах правового регулювання Закону №1058-IV.
Застосування кратного обчислення страхового стажу без прямої законодавчої підстави фактично означало б штучне збільшення страхового стажу, оскільки період, що підлягає зарахуванню до страхового стажу, збільшувався б не внаслідок фактичної тривалості відповідного періоду або сплати страхових внесків у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а шляхом множення такого періоду. Такий підхід призвів би до включення до страхового стажу періодів у обсязі, який не відповідає їх фактичній тривалості та не передбачений механізмом формування страхового стажу, визначеним Законом №1058-IV.
Фактично це означало б зарахування до страхового стажу додаткового часу, який не підтверджений ані сплатою страхових внесків, ані прямою нормою закону, що допускає його зарахування на пільгових умовах (у кратному розмірі). Такий підхід суперечив би правовій природі страхового стажу, як визначеного законом періоду, що враховується при визначенні права на пенсію у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, та призводив би до розширення обсягу пенсійних прав особи поза межами встановленого законодавцем правового регулювання.
Водночас, варто зазначити, що такий підхід не означає обмеження прав осіб, які проходили військову службу. Періоди проходження військової служби підлягають зарахуванню до страхового стажу відповідно до правил, установлених Законом №1058-IV, у їх фактичній тривалості та враховуються при визначенні права особи на призначення пенсії.
При цьому, зазначене правове регулювання застосовується саме у випадку, коли особа реалізує право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. Обираючи такий вид пенсійного забезпечення, особа погоджується на застосування умов, порядку та механізму обчислення страхового стажу, прямо встановлених цим Законом. 
Проте, пенсійне законодавство України не позбавляє особу можливості реалізувати своє право на інший вид пенсійного забезпечення, якщо для нього законодавством передбачено застосування механізму пільгового (кратного) обчислення строків служби, оскільки пенсійне законодавство України допускає право особи обрати той вид пенсії, який є для неї найбільш сприятливим, за умови відповідності встановленим законом критеріям. Таким чином, застосований підхід не звужує обсяг пенсійних прав особи, а забезпечує дотримання законодавчо визначених правил формування страхового стажу у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування».
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому під час вирішення спірного питання колегія суддів вважає доречним застосування правових висновків викладених в постанові Верховного Суду від 19.03.2026 в справі №200/8094/24.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дії та зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи періоди роботи на посаді молодшої сестри з 10.01.2023 по 21.03.2023, з 14.05.2024 по 27.09.2024, з 18.12.2024 по 30.04.2025 в пільговому обчисленні (один місяць служби за три) слід скасувати, та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги лише частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги із скасуванням рішення суду першої інстанції в частині та прийняттям нового про відмову у задоволенні позову у вказаній частині.
Так, приписи пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України визначають, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що суд в частині позовних вимог неправильно розтлумачив законодавство, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову у вказаній частині.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року – скасувати в частині задоволення вимог щодо визнання протиправними дії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи в пільговому обчисленні періоди роботи на посаді молодшої сестри з 10.01.2023 по 21.03.2023, з 14.05.2024 по 27.09.2024, з 18.12.2024 по 30.04.2025 у трьохкратному розмірі, для обчислення та перерахунку пенсії. 
Ухвалити у цій частині постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя І. І. Тарновецький