Іменем України
РІШЕННЯ

22 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа  № 927/426/25(740/7320/25) 	
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу 
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан",
вул. Багговутівська, 17-21, м. Київ, 04107, код ЄДРОПУ 40484607, 
адреса для листування: проспект Л. Каденюка, буд. 23, м. Київ, 02094,
до відповідача: ОСОБА_1 , 
РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,
адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ,
про стягнення 10 464,55 грн 
у межах справи №927/426/25 
За заявою боржника,
Боржник: ОСОБА_1 , 
РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,
адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ,
e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
За участю: 
Кредитора-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна", 
код ЄДРПОУ 41078230, пр. Берестейський, 90-А, м. Київ, 03062,
Кредитора-2: Акціонерне товариство "Таскомбанк", 
код ЄДРПОУ 09806443, вул. Симона Петлюри,30, м. Київ, 01032
Кредитора-3: Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк", 
код ЄДРПОУ 14282829, вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070,
Кредитора-4: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", 
код ЄДРПОУ 14360570, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001,
Кредитор-5: Акціонерне товариство "Юнекс Банк",
код ЄДРПОУ 20023569, 03040, місто Київ, вул. Васильківська, буд. 14, 
Керуючого реструктуризацією, арбітражного керуючого Дерлюка Василя Дмитровича, свідоцтво арбітражного керуючого №5470 від 13.03.2013, вул. Університетська, 2ю, оф. 50, м. Ірпінь, Київська обл, Україна, 08205, РНОКПП НОМЕР_2 ,
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи
без повідомлення (виклику) сторін;
Обставини справи:
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.01.26 цивільну справу №740/7320/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано до Господарського суду Чернігівської області на підставі ч.3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки на розгляді у господарському суді перебуває справа №927/426/25 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність. 
20.04.26, до господарського суду Чернігівської області надійшла справа №740/7320/25 (суддя Роздайбіда О.В.) за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" до ОСОБА_1 про стягнення 10 464,55 грн заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14.05.25 відкрито провадження у справі № 927/426/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та введено процедуру реструктуризації боргів боржника, керуючий реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражний керуючий Дерлюк В.Д. 
14.05.25 на офіційному вебпорталі судової влади України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність №76063.
Станом на 22.06.26 триває процедура погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 , введена постановою суду від 10.06.26 з призначенням тимчасово виконуючим обов`язки керуючого реалізацією майна банкрута арбітражного керуючого Дерлюка Василя Дмитровича.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.09.26 справу №740/7320/25 передано на розгляд судді Фесюри М.В.
Відповідно до ухвали Господарського суду Чернігівської області від 22.04.26 справу №740/7320/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду у позовному провадженні в межах справи №927/426/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , присвоєно номер №927/426/25 (740/7320/25), визначено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, сторонам надано строк для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив.
Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Ухвала суду від 22.04.26 направлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" та згідно довідок про доставку електронного листа, роздрукованих з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", доставлена до електронних кабінетів сторін (позивачу 22.04.26 17:08, відповідачу 22.04.26 17:15).
06.05.26, через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, яким проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на наступне, зокрема:
-позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією за видачу кредиту заявлені з порушенням імперативних приписів Кодексу України з процедур банкрутства, якими на період дії мораторію встановлено спеціальний правовий режим задоволення вимог кредиторів, що виключає можливість нарахування та стягнення таких платежів;
-у досудовій вимозі позивачем було заявлено до стягнення значно більший обсяг заборгованості у розмірі 24892,27 грн, ніж у поданій позовній заяві; така суттєва розбіжність свідчить про непослідовність позиції позивача, відсутність належного та достовірного розрахунку заборгованості, а також ставить під сумнів обгрунтованість заявлених до стягнення вимог;
- невиконання позивачем процесуального обов`язку щодо належного та своєчасного заявлення грошових вимог у межах справи про неплатоспроможність не може бути підставою для їх подальшого стягнення в окремому позовному провадженні;
-позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, не надано детального опису виконаних робіт (наданих послуг), не зазначено часу, витраченого на їх виконання, їх вартості та обсягу, не відповідають критеріям ральності, необхідності та співмірності, та не мають належного зв`язку з розглядом даної справи;
Також відповідачем, у разі задоволення заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7100 грн, заявлено клопотання про їх зменшення до розумного та співмірного розміру.
06.05.26, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" надійшла відповідь на відзив на позов, у якій просить доводи відповідача відхилити, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, зазначивши зокрема:
-з наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що неустойка (штраф, пеня) нараховані не були;
-заборгованість за спірним договором була нарахована до 09.04.26, тобто до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та до початку дії мораторію;
-Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту;
-враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, підстави для задоволення заяви відповідача та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
13.05.26, позивачем подано заперечення (на відповідь на відзив), якими у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.
Зазначені вище докази залучено до матеріалів справи та прийнято до розгляду.
Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
На адресу суду від учасників справи не надходило належно оформленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.
Згідно з ч.1,8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:
Відносно відповідача господарським судом Чернігівської області 14.05.25 відкрито провадження у справі №927/426/25 про неплатоспроможність, з 10.06.26 фізичну особу ОСОБА_1 визнано банкрутом, введено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Станом на 22.06.26 тимчасово обов`язки керуючого реалізацією майна банкрута виконує арбітражний керуючий Дерлюк Василь Дмитрович.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Так, 05.12.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (далі - Позивач або Позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено Договір про споживчий кредит №6235575 (далі - Кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору у кредит (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Відповідно до п.1.2.-1.4. Договору кредиту, сума (загальний розмір) кредиту становить 8906 грн. Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 05.12.2024 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 15.11.2025 (дата остаточного погашення заборгованості).
Пунктом 1.5.1. Договору кредиту передбачено, що комісія за надання кредиту: 1558,55 грн., яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту.
Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_3 (п.2.1. Договору кредиту).
Відповідно п.2.4.1. позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в розмірі та у терміни, що встановлені у Графіку платежів, наведеному 4 у додатку №1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору. Позичальник має сплачувати поточний загальний платіж за розрахунковий період в день закінчення розрахункового періоду (дату платежу), згідно графіку платежів. Сплата заборгованості до настання дати платежу не звільняє Позичальника від необхідності сплати заборгованості в дату платежу, проте може зменшувати її розмір. Сплата заборгованості після спливу дати платежу призводить до прострочення і є підставою виникнення у Позичальника додаткових обов`язків щодо сплати штрафів та/або процентів, згідно розділу 4 Договору.
Відповідно до п.5.1. Договору кредиту, Позичальник підтверджує, що: до укладення цього Договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, з інформацією передбаченою ч.2, 3 ст.9 Закону України "Про споживче кредитування"; до укладення Договору отримав Правила за посиланням https://miloan.ua/s/documents, проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма їх умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3).
За змістом пункту 6.3. договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ "Мілоан" про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ "Мілоан", що розміщені на веб-сайті ТОВ "Мілоан" та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ "Мілоан" (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ "Мілоан", в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ "Мілоан", що розміщені на веб-сайті ТОВ "Мілоан" та є невід`ємною частиною цього договору.
Укладення ТОВ "Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ "Мілоан" ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору).
Згідно з пунктом 7.1. цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Додатком № 1 до договору є Графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту (а. с. 20).
05.12.24 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту №6235575, в якому визначені загальні умови кредитування (а.с.22).
Додаток №2 до Договору - Заява на отримання кредиту №6235575 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ "Мілоан" (а.с. 21).
Відповідно до довідки про укладення договору, відповідач ідентифікований як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 05.12.2024 року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (902152) направленого на номер телефону ( НОМЕР_4 ) відповідний договір (а.с.35).
Відповідно до матеріалів справи, Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 8906 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах Договору кредиту, що підтверджується відповідною Довідкою про укладення договору та довідкою про перерахування грошових коштів (а.с. 32, 35).
У свою чергу, Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, що стало підставою для звернення позивача з позовом.
14.05.2025 року відповідачу направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с. 36-37).
ТОВ "Мілоан" внесено до реєстру фінансових установ 13.03.2024 року, що підтверджується Витягом із Державного реєстру Національного банку України.
Як вказує позивач, у зв`язку з неповерненням заборгованості та відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит №6235575 від 05.12.2024 року, станом на дату здійснення розрахунку (а.с. 25-28), станом на 09.04.25, заборгованість ОСОБА_1 становить 10 464,55 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8906 грн. та заборгованості по комісії за надання кредиту у розмірі 1558,55 грн.
За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
Спірні правовідносини між сторонами регулюються також Законом України "Про споживче кредитування".
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). 
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав.
Суд установив, що 05 грудня 2024 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладений Договір про споживчий кредит №6235575 в електронній формі шляхом надсилання позикодавцем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію". Відповідач не виконав умови кредитного договору, не повернув кредит та не сплатив комісію за видачу кредиту.
Судом встановлено, що строк виконання грошових зобов`язань за договором про споживчий кредит №6235575 від 05.12.24 настав ще до відкриття провадження про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
За встановлених судом обставин справи, між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит, на виконання умов якого ТОВ "Мілоан" шляхом перерахування на кредитну карту 05.12.24 надало ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 8906 грн.
Згідно з умовами укладеного між сторонами договору №6235575 від 05.12.24 строк кредитування - 345 днів, останній день строку кредитування, до якого позичальник має повернути кредит - 15.11.2025; загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) - 28989,03 грн; денна процентна ставка (за весь строк кредитування) - 0,94%; комісія за надання кредиту 1558,55 грн, яка нараховується за ставкою 17,50 відсотків від суми кредиту одноразово у момент видачі кредиту.
Судом встановлено, що 20.12.24 ТОВ "Мілоан" нарахувало відповідачу комісію за надання кредиту в розмірі 1558,55 грн.
Матеріали справи не містять відомостей про звернення боржниці з вимогами про перерахунок платежів, їх зарахування на погашення інших вимог, повернення надмірно сплачених коштів комісії, або пред`явлення позову про припинення нарахування комісії чи відсотків, визнання недійсними окремих пунктів договорів, як і не містять доказів, які б підтвердили виконання нею умов спірного договору.
Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2021 у справі №910/17743/18, Суд зауважив, що розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому рахунку і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №911/2548/18).
Як вбачається із матеріалів справи №927/426/25, позивач ТОВ "Мілоан" станом на дату розгляду справи №927/426/25 (740/7324/25) не звертався до суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника у справі №927/426/25 про неплатоспроможність відповідача ОСОБА_1 .
Водночас, як зауважив Верховний суд у своїй постанові від 23.09.2021 року у справі №904/4455/19, зважаючи на притаманну позовному провадженню автономію в межах справи про банкрутство, незаявлення позивачем грошових вимог до боржника у справі про банкрутство не може вважатися відмовою від таких вимог у позовному провадженні або бути підставою для відмови у задоволенні позову з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що розглядається в межах справи про банкрутство відповідача в порядку статті 7 КУзПБ (п. 117).
У разі незаявлення вимог до боржника у справі про банкрутство справа за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, відповідно до приписів статті 7 КУзПБ має бути розглянута господарським судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство відповідача, по суті спору за правилами ГПК України у позовному провадженні в межах справи про банкрутство (п. 118).
Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
В силу ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 10464,55 грн, яка складається з: 8906 грн заборгованості за кредитом та 1558,55 грн заборгованості з комісії за надання кредиту за договором про споживчий кредит №6235575 від 05 грудня 2024 року; 
З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. 
Представником позивача у позовній заяві зазначено орієнтовний розрахунок витрат, які складаються з 2 422,40 грн судового збору та 7 100 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
На підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем долучено до справи договір про надання правничої допомоги № 16012025 від 16.01.2025, додаткову угоду № 1 від 23.01.2025 до договору № 16012025 про надання правничої допомоги від 16.01.2025, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18.06.2025 року за Договором про надання правничої допомоги № 16012025 від 16.01.2025, додаткову угоду № 3 від 20.06.2025 до договору № 16012025 про надання правничої допомоги від 16.01.2025. 
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).
Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).
Як слідує з матеріалів справи, 16.01.2025 між ТОВ "Мілоан" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Правовий Курс" (Об`єднання) укладено Договір про надання правничої допомоги № 16012025, відповідно до предмету якого за цим Договором Об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту за його дорученням (-и) правничу допомогу у відповідності з умовами цього Договору, а Клієнт зобов`язується прийняти надану йому правничу допомогу та здійснити її оплату на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 23.01.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 16012025 від 16.01.2025 сторони погодили, що за надання правничої допомоги у відповідності до положень даного Договору Клієнт оплачує Об`єднанню винагороду у розмірі 7 100,00 грн.
Відповідно до Додаткової угоди № 3 від 20.06.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 16012025 від 16.01.2025 сторони погодили, що винагорода Об`єднання за підготовку та направлення/подачу однієї позовної заяви або апеляційної скарги або касаційної скарги, яка передбачена п. 4.1. Договору, підлягає сплаті Клієнтом після ухвалення рішення у справі та фактичного виконання рішення суду, на підставі рахунку на оплату, але у будь-якому разі не пізніше дати припинення строку дії Договору.
Сторони дійшли згоди, що винагорода Об`єднання за підготовку та направлення/подачу однієї позовної заяви або апеляційної скарги або касаційної скарги, підлягає сплаті у розмірі, визначеному п. 4.1. Договору, але у будь-якому разі у розмірі не більше розміру витрат на надання професійної правничої допомоги, які були задоволені судом (у разі задоволення такої вимоги).
Підписаним між сторонами актом приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18.06.2025 за Договором про надання правничої допомоги № 16012025 від 16.01.2025, сторони підтвердили факт надання правничої допомоги на суму 7 100,00 грн.
Окрім того, матеріали справи містять копію довіреності від 13.03.2025 на представництво інтересів ТОВ "Мілоан" адвокатом Ушакевич М.П. та свідоцтво серії КВ № 6416 від 23.05.2019 про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Оскільки доказів фактичної сплати позивачем вартості витрат на правову допомогу матеріали справи не містять, суд враховує, що в силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено. Таку правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. 
Окремо суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18), що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. 
Поряд з цим Додатковою угодою № 3 від 20.06.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №16012025 від 16.01.2025 сторони погодили, що винагорода Об`єднання за підготовку та направлення/подачу однієї позовної заяви або апеляційної скарги або касаційної скарги, яка передбачена п. 4.1. Договору, підлягає сплаті Клієнтом після ухвалення рішення у справі та фактичного виконання рішення суду, на підставі рахунку на оплату, але у будь-якому разі не пізніше дати припинення строку дії Договору.
Відповідачем не подано доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, водночас підстави для застосування критеріїв, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України, на переконання суду, відсутні, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість у цілому витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 7 100 грн.
У відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
З огляду на те, що судом задоволено позовні вимоги позивача в повному обсязі, тому на відповідача покладаються понесені позивачем витрати на правову допомогу в повному обсязі, в розмірі 7 100,00 грн.,
Судом також вирішено питання щодо розподілу інших судових витрат.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи повне задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. підлягають віднесенню на відповідача в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд 
ВИРІШИВ: 
1.Позов задовольнити повністю. 
2.Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (вул. Багговутівська, 17-21, м. Київ, 04107, код ЄДРПОУ 40484607) 8906 грн основного боргу, 1558,55 грн заборгованості за комісією, 2 422,40 грн. грн судових витрат зі сплати судового збору та 7 100,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/

Документи по справі можуть бути направлені на адресу суду: пр-т Миру, 20, м. Чернігів, 14000, та на електронну адресу Господарського суду Чернігівської області: Е-mail: inbox@cn.arbitr.gov.ua; тел. канцелярії НОМЕР_5.