ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 320/11917/24
адміністративне провадження № К/990/52938/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Рибачука А.І.,  Коваленко Н.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 320/11917/24
за позовом Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) в місті Києві до Державного підприємства (далі - ДП) "Електронмаш", треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інком Рент", Фонд державного майна України про стягнення капіталізованих платежів, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ДП "Електронмаш" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2025, ухвалене судом у складі головуючого судді Кочанової П.В. та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025, ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді - Грибан І.О., суддів: Ключкович В.Ю., Парінова А.Б.
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2024 року ГУ ПФУ (далі також - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ДП "Електронмаш" (далі також - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просив стягнути з ДП «Електронмаш» 6685822,61 грн капіталізованих платежів.
В обґрунтування позовних вимог ГУ ПФУ зазначило, що на його обліку перебувають особи, потерпілі від нещасного випадку на виробництві, що зазнали трудового каліцтва під час перебування у трудових відносинах із страхувальником, яким безстроково призначено страхові виплати. Як наслідок, з ДП "Електронмаш", яке перебуває в стані припинення в результаті його ліквідації, в силу вимог Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 986 слід стягнути суми капіталізованих страхових платежів до пенсійного органу для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань підприємства внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю зазначеним застрахованим особам.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2025, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025, адміністративний позов ГУ ПФУ задоволено повністю.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що зважаючи на передбачений діючим законодавством України обов`язок сплати відповідачем у зв`язку з його припиненням капіталізованих платежів за розрахунком позивача, здійсненим у відповідності до Порядку № 986, наявні підстави для стягнення з ДП "Електронмаш" капіталізованих платежів. Визначений ГУ ПФУ розрахунок платежів, що підлягають капіталізації для забезпечення здійснення страхових виплат протягом життя потерпілих, згідно з яким загальна сума відповідного платежу, що підлягає капіталізації, становить 6 685 822,61 грн розрахований позивачем на підставі наявних останніх офіційних даних, інших законних джерел статистичних даних для визначення розрахунку капіталізованих платежів не передбачено.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
17.12.2025 ДП "Електронмаш" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
В обґрунтування касаційної скарги ДП "Електронмаш" посилається на те, що суди попередніх інстанцій не врахували того, що позивач використовував при розрахунку суми капіталізованих страхових платежів дані, які не є актуальними станом на 2023 рік, оприлюднення яких не було здійснене (через призупинення збору таких даних, починаючи з 2022 року), що свідчить про те, що такий розрахунок капіталізованих платежів здійснено на підставі неналежних даних.
Також, на думку відповідача, у випадку ліквідації ДП "Електронмаш" капіталізації належних потерпілим платежів не повинно відбуватись, а обов`язок щодо місячних платежів покладається на покупця єдиного майнового комплексу - ТОВ «Інком Рент» як правонаступника.
Крім того, скаржник звертає увагу на той факт, що суд апеляційної інстанції не врахував позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 25.03.2025 у справі № 240/29723/23, про те, що лише у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення ліквідаційною комісією (ліквідатором) від розгляду таких вимог кредитор може захистити своє право шляхом звернення до суду з відповідним позовом про зобов`язання ліквідаційної комісії (ліквідатора) визнати кредиторські вимоги та включити до проміжного ліквідаційного балансу боржника кредиторські вимоги.
Йдеться у касаційній скарзі також про те, що судом першої інстанції не було враховано та взято до уваги обставини смерті стосовно однієї потерпілої особи, що, крім іншого, вплинуло на розрахунок суми капіталізованих вимог.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Верховний Суд ухвалою від 22.12.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ДП «Електронмаш» та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
Справа надійшла до Верховного Суду 06.04.2026 та передана судді- доповідачу.
У відзиві на касаційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення та просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025 залишити без змін.
Фонд державного майна України у відзиві підтримав касаційну скаргу ДП "Електронмаш" та просить її задовольнити.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
У справі, яка розглядається, суди встановили, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 16.06.1998 ДП «Електронмаш» (ідентифікаційний код 14312789) зареєстроване як юридична особа, а з 20.12.2023 - перебуває у стані припинення на підставі рішення засновників щодо припинення юридичної особи.
30.06.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву і ТОВ «Інком Рент» укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Електронмаш» за результатами електронного аукціону з умовами № SPE001-UA-20230504-12040, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю об`єкт малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Електронмаш», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4, а покупець зобов`язується прийняти Об`єкт приватизації та виконати визначені в Договорі умови.
За умовами пункту 3.1 вказаного договору, покупець, який придбав Об`єкт приватизації як єдиний майновий комплекс, є правонаступником його майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов Договору і законодавства України.
Також за умовами договору покупець зобов`язаний: прийняти об`єкт приватизації за актом приймання-передачі в установлений договором строк (п.п. 6.2. п. 6); з моменту переходу права власності покупець зобов`язаний виконати умови продажу об`єкта приватизації (передбачені умовами аукціону), а саме: погашення протягом шести місяців боргів із заробітної плати та перед бюджетом у розмірі, що складеться на день переходу права власності на єдиний майновий комплекс (у разі наявності такої заборгованості) згідно даних бухгалтерського обліку підприємства ( п.п.6.4.2. п.п. 6.4. п. 6).
Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 04.07.2023 № 713 затверджено результати продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Електронмаш», за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4. Покупець вищевказаного Об`єкта ТОВ «Інком Рент».
Цим наказом вирішено вважати приватизацію об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Електронмаш», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4,- завершеною.
Наказом Фонду державного майна 18.12.2023 № 2255 припинено ДП «Електронмаш» шляхом ліквідації на підставі пункту 7 часини 1 статті 11 та частини 1 статті 23 Закону України «Про особливості припинення державних підприємств за рішенням Фонду державного майна України». Встановлено, що строк пред`явлення кредиторами вимог до ДП «Електронмаш» становить 2 місяці з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про рішення щодо припинення ДП «Електронмаш» у порядку, встановленому чинним законодавством України.
У зв`язку із припиненням страхувальника, з посиланням на вимоги Порядку № 986, ГУ ПФУ здійснило розрахунок суми капіталізованих платежів з урахуванням необхідності виплати потерпілим застрахованим особам: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ). ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ), ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ), ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 ), ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 ), ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ), ОСОБА_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_16 ), ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_17 ) та ОСОБА_19 ( ІНФОРМАЦІЯ_18 ) майбутніх платежів, тобто щомісячних страхових виплат, а також майбутніх витрат на забезпечення потерпілого ОСОБА_5 додатковими видами допомоги відповідно до його медичного висновку (постанова про призначення щомісячної грошової компенсації за надання соціальної послуги догляду вдома потерпілому членом сім`ї потерпілого та/або іншою особою).
Відповідно до складеного розрахунку капіталізованих платежів страхувальник зобов`язаний сплатити ГУ ПФУ 7583288, 70 грн капіталізованих платежів.
29.01.2024 позивачем направлено вимогу відповідачу про сплату капіталізованих платежів, зареєстровану за вихідним номером № 2600-0604-8/18952.
Станом на 04.03.2024 сплата капіталізованих платежів на розрахунковий рахунок ГУ ПФУ не надходила, сума заборгованості не погашена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
У зв`язку зі смертю двох потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позивач перерахував розмір позовних вимог, зазначивши про наявність заборгованості капіталізованих платежів в розмірі 6685822,61 грн.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів виходить із такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої, другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).
01.01.2023 набрав чинності Закон України від 21.09.2022 № 2620-IX «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 2620-IX), яким Закон № 1105-XIV викладено в новій редакції.
Статтею 11 Закону № 1105-XIV (в редакції Закону № 2620-IX, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.
Водночас, за приписам пункту 1 частини другої статті 8 Закону №1105-XIV роботодавець зобов`язаний здійснювати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.
Пунктами 1, 6 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1105-XIV установлено, що цей Закон набирає чинності з 01.01.2023.
З дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та отримувачі виплат (матеріального забезпечення) є такими, що зареєстровані (взяті на облік) Пенсійним фондом України, їх перереєстрація не здійснюється.
Відповідно до пункту 7 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1105-XIV стягнення та погашення заборгованості із страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пенсійне страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у тому числі в судовому порядку, у справах про банкрутство, за виконавчими документами, провадження за якими відкрито до дня набрання чинності цим Законом, здійснюють територіальні органи Пенсійного фонду України.
Питання капіталізації платежів у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам здійснюється відповідно до Порядку № 986.
Так, згідно з пунктом 3 Порядку № 986 (в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин) капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.
За змістом пункту 4 Порядку № 986 капіталізація платежів перед застрахованими особами розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення.
У свою чергу, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 95 «Деякі питання капіталізації платежів у випадках ліквідації страхувальників» установлено, що капіталізація платежів у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованих осіб, здійснюється до Пенсійного фонду України у порядку, встановленому Порядком №986.
Отже, Кабінетом Міністрів України установлено порядок надходження до Пенсійного фонду України капіталізованих платежів у випадку ліквідації страхувальника (суб`єкта підприємницької діяльності), відповідно до якого у разі ліквідації страхувальника, в процесі діяльності якого було заподіяно шкоду життю та здоров`ю працівників, такий страхувальник зобов`язаний внести до Пенсійного фонду України певну суму грошових коштів для забезпечення можливості здійснення страхових виплат постраждалим особам, з урахуванням заборгованості за попередні роки та потреби у майбутніх виплатах. Визначення механізму надходження таких платежів дає змогу Пенсійному фонду України забезпечити створення резерву коштів для покриття витрат на страхові виплати та надання медико-соціальних послуг потерпілим, які отримали виробничі травми чи професійні захворювання на підприємствах, які ліквідовані без правонаступника.
Питання припинення юридичної особи врегульовано статтею 104 ЦК України, згідно з частинами першою та п`ятою якої, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
За загальним правилом ліквідація є такою формою припинення юридичної особи за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами у передбачених ними випадках, у результаті якої вона припиняє свою діяльність без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов`язків до інших осіб (постанова Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 910/21002/21).
Водночас, відповідно до частини першої статті 28 Закону України від 18.01.2018 №2269-VIII «Про приватизацію державного і комунального майна» (далі - Закон № 2269-VIII) особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.
Отже на особу, яка придбала, зокрема, державне підприємство як єдиний майновий комплекс можуть бути покладені обов`язки, зокрема, щодо виконання певних зобов`язань такого державного підприємства, але такі обов`язки мають бути чітко визначені умовами договору купівлі-продажу.
Як зазначено вище, суди попередніх інстанцій встановили, що договором купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу ДП «Електронмаш» від 30.06.2023 встановлено обов`язок ТОВ «Інком Рент» (покупця) погасити протягом шести місяців борги із заробітної плати та перед бюджетом у розмірі, що складеться на день переходу права власності на єдиний майновий комплекс (у разі наявності такої заборгованості) згідно даних бухгалтерського обліку підприємства ( п.п.6.4.2. п.п. 6.4. п. 6).
Однак, у вказаному договорі купівлі-продажу відсутні відповідні положення про покладення на покупця обов`язку здійснення страхових виплат колишнім працівникам ДП «Електронмаш».
Отже, відповідач як страхувальник, який перебуває в стадії припинення шляхом ліквідації і на обліку якого перебувають особи, здоров`ю яких заподіяно шкоди, зобов`язаний здійснити капіталізацію платежів до Пенсійного фонду України для забезпечення подальших страхових виплат зазначеним особам.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач, у межах строку, визначеного для заявлення кредиторами своїх вимог, направив відповідачу вимогу про сплату капіталізованих платежів від 29.01.2024 № 2600-0604-8/18952, яка вручена ДП «Електронмаш» та Голові ліквідаційної комісії ДП «Електронмаш» 06.02.2024, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення рекомендованих листів.
Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини, пенсійний орган надав належні докази звернення із вимогою про визнання ГУ ПФУ у місті Києві кредитором ДП «Електронмаш» з грошовими вимогами на суму 7583288,70 грн капіталізованих платежів. 
Судами також встановлено, що відповідач відмовив у задоволенні вимоги пенсійного органу.
У касаційній скарзі ДП «Електронмаш», з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.03.2025 (справа № 240/29723/23), заперечує виникнення у позивача права на звернення до суду з цим позовом про стягнення суми капіталізованих платежів, оскільки, на переконання відповідача, у разі відмови ліквідаційної комісії (ліквідатора) у задоволені кредиторських вимог пенсійний орган може захистити своє право шляхом звернення до суду з позовом про зобов`язання ліквідаційної комісії (ліквідатора) визнати кредиторські вимоги та включити до проміжного ліквідаційного балансу боржника кредиторські вимоги. 
Оцінюючи такі доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що первинним є вирішення питання щодо виникнення у пенсійного органу права на звернення до суду з цим позовом, в якому заявлена вимога про стягнення суми капіталізованих вкладень. 
Так, за змістом частин першої та другої статті 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом. Черговість задоволення вимог кредиторів за договорами страхування визначається законом.
У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи (частина третя статті 113 ЦК України).
Враховуючи викладене, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення ліквідаційною комісією (ліквідатором) від розгляду таких вимог, кредитор може захистити своє право шляхом звернення до суду з відповідним позовом про зобов`язання ліквідаційної комісії (ліквідатора) визнати кредиторські вимоги та включити до проміжного ліквідаційного балансу боржника кредиторські вимоги.
Такі висновки відповідають правовій позиції, яка викладена Верховним Судом у постанові від 25.03.2025 у справі № 240/29723/23.
ГУ ПФУ у місті Києві у цій справі заявив вимогу про стягнення капіталізованих платежів, яка може бути заявлена після включення суми капіталізованих платежів, які просить стягнути позивач у судовому порядку, до реєстру вимог кредиторів та ліквідаційного балансу.
Разом з тим, ані судом першої, ані судом апеляційної інстанцій не встановлено та не надано оцінки тому, чи включена сума капіталізованих платежів, які просить стягнути позивач у судовому порядку, до реєстру вимог кредиторів та ліквідаційного балансу. 
Таким чином, суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки доводам учасників справи щодо обставин, які є необхідною передумовою для виникнення в ГУ ПФУ як кредитора права на звернення до суду з позовом про стягнення капіталізованих вкладень, у зв`язку з чим їх висновки по суті позовних вимог є передчасними.
Враховуючи, що встановлення права на звернення до суду з позовом про стягнення капіталізованих вкладень у спірних правовідносинах є первинним, Верховний Суд не надає оцінки іншим доводам касаційної скарги, зокрема, в частині правомірності розрахунку суми капіталізованих вкладень.
Колегія суддів зазначає, що вимоги частини четвертої статті 9 КАС України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Без дослідження і з`ясування наведених вище обставин, ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можна вважати законними та обґрунтованими.
Згідно із частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Оскільки порушення допущені судами першої та апеляційної інстанцій, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державного підприємства "Електронмаш" задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025 у справі № 320/11917/24 скасувати.
Справу № 320/11917/24 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач Л. В. Тацій
судді А. І. Рибачук
Н. В. Коваленко