Справа №295/12350/25
Категорія 38
2/295/1864/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі
Головуючої судді Воробйової Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у сумі 122 750,31 грн, з яких: сума 3% річних, в розмірі 28 560,68 грн, сума нарахованих інфляційних втрат, в розмірі 94 189,63 грн.
В обґрунтування вимог позову вказано, що 28.09.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11225672000, згідно з яким позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 28000 доларів США зі сплатою 12,9 відсотків річних за користування кредитом на умовах повернення коштів у розмірах та строки, встановлених графіком погашення кредиту, та не пізніше 28.09.2012. 12.12.2011 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу та договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до яких АТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» право грошової вимоги до боржників, зокрема і по договору №11225672000. 15.05.2013 Богунським районним судом м. Житомира у справі №2-2501/12 ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за договором кредиту від 28.09.2007, яка станом на 12.03.2012 становить 194 236,03 грн (еквівалент 24 529,73 долари США), що складається із: суми заборгованості за кредитом 164 030,49 грн (еквівалент 20 529,73 дол. США), суми заборгованості по відсотках 30 254,81 грн (еквівалент 3 787,77 дол. США). На сьогоднішній день відповідачем рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виконано, залишок боргу складає 194 236,03 грн.Посилаючись на пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону №540-ІХ щодо продовження строку позовної давності на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позивач вказує, що загальна сума 3% річних та інфляційних втрат, понесених ТОВ «Кей-Колект», у наслідок прострочення відповідачем сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та рішенню суду складає: 3% річних, за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 (включно) за прострочення сплати заборгованості становить 28 560,68 грн; інфляційні втрати, за період з 02.04.2017 по 23.02.20222 (включно), понесені у наслідок прострочення заборгованості, становить 94 189,63 грн. Всього сума заборгованості (загальна сума 3 % річних, інфляційних втрат) відповідачів перед ТОВ «Кей-Колект» становить 122 750,31 грн.
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 10.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.
Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.
09.04.2026 від представника відповідача Демчик Н.О. до суду надійшли письмові пояснення, у яких вказано, що позивач ТОВ «Кей-Колект» не реалізував своїх прав на звернення у встановлені законом строки до примусового виконання рішення суду, відповідно втратив своє право вимоги на примусове виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду (строк пред`явлення до виконання рішення суду). Так, 18.03.2026 адвокат Демчик Н.О. звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з заявою про надання інформації щодо видачі виконавчого листа у справі №2-2501/12. Згідно з відповіддю Богунського районного суду м. Житомира від 19.03.2026 повідомлено, що матеріали цивільної справи №2-2501/12 за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Кей-Колект» про визнання договору поруки припиненим, відповідно до акту від 07.11.2025 №97 про вилучення та знищення документів (справ), не внесених до Національного архівного фонду було знищено за терміном зберігання відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворилися в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання. Водночас, згідно з відповіддю на адвокатський запит від 17.03.2026 Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомив, що за результатами опрацювання наявних у відділі облікових даних та автоматизованих систем виконавчого провадження виконавчий документ по цивільній справі №2-2501/12, виданий Богунським районним судом м. Житомира, яким передбачено стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі на примусове виконання не надходив.Факт не пред`явлення ТОВ «Кей-Колект» та факт не перебування виконавчого листа за основним борговим зобов`язанням на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби в сукупності дають правові підстави для відмови суду в застосуванні до спірних правовідносин положень частини другої статті 625 ЦК України, оскільки вказана норма підлягає застосуванню судом лише за грошовим зобов`язанням, яке підлягає виконанню. Водночас, у зв`язку зі спливом строку, наданого законом для пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутній обов`язок відповідача у грошовому зобов`язанні, який би міг бути виконаний примусово, а отже, немає правової підстави для стягнення можливого похідного зобов`язання, передбаченого статтею 625 ЦК України. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у позові розгляд справи просить здійснювати без участі представника ТОВ «Кей-Колект».
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 28.09.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11225672000, згідно з яким позичальнику надано кредит в розмірі 28000 доларів США зі сплатою 12,9 відсотків річних за користування кредитними коштами, а позичальник зобов`язався повернути кредит в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 28.09.2012 (а.с. 9-11).
12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якогоПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №11225672000 від 28.09.2007 (а.с. 15-20).
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.05.2013 у справі №2-2501/12 позов ТОВ “Кей-Колект” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ “Кей-Колект” заборгованість за договором кредиту від 28.09.2007, яка станом на 12.03.2012 становить 194 236,03 грн (еквівалент 24529,73 долари США), що складається з суми заборгованості за кредитом – 164 030,49 грн (еквівалент 20 529,73 дол. США), суми заборгованості по відсотках – 30 254,81 грн (еквівалент 3 787,77 дол. США). В задоволенні інших вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ТОВ “Кей-Колект” про визнання договору поруки припиненим задоволено, визнано припиненим договір поруки, укладений 28.09.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком “УкрСиббанк” та ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ “Кей-Колект” судовий збір в розмірі 1943,00 грн. Стягнуто з ТОВ “Кей-Колект” на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 114,70 грн (а.с.12-14).
Станом на день звернення ТОВ «Кей-Колект» до суду з даним позовом, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.05.2013 у справі №2-2501/12 про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідачем не виконано та з цих підстав позивач здійснив нарахування 3% річних та сум інфляційних втрат за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 включно за приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, загальний розмір яких становить 122 750,31 грн, з яких: сума 3% річних в розмірі 28 560,68 грн, сума нарахованих інфляційних втрат в розмірі 94 189,63 грн (а.с. 8).
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків наведені в частині другій статті 11 ЦК України, серед яких законодавець розрізняє: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина п`ята статті 11 ЦК України). Тобто на підставі рішення суду цивільні права та обов`язки можуть виникати лише в конкретних випадках, визначених актами цивільного законодавства. Водночас, за загальним правилом, цивільні права та обов`язки виникають з юридичних фактів, найпоширенішими з яких є правочини.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом статей 524, 533, 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Такі висновки викладено у постановах ВП ВС від 11.04.2018 у справі №758/1303/15 та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
У главі 50 ЦК України визначено підстави припинення зобов`язання, а в частині першій статті 598 цієї глави обумовлено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання визначені, зокрема, в статтях 599, 600, 601, 604609 ЦК України.
За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в статті 610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові ВП ВС від 16.01.2019 у справі №373/2054/16.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова ВП ВС від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).
За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.
Водночас, за правовим висновком ВП ВС, який викладений у постанові від 11.02.2026 у справі №754/511/23 щодо застосування приписів ч.2 ст.625 ЦК України вказано, що зобов`язання зі сплати боргу, яке засвідчене судовим рішенням про його примусове стягнення, строк пред`явлення виконання за яким пропущено і в поновленні такого строку суд відмовив, а можливість його виконання втрачена, не може вважатися припиненим у матеріально-правовому сенсі. Тобто таке зобов`язання вважається тим зобов`язанням, вимоги за яким хоч і позбавлені примусового захисту, проте їх добровільне виконання визнається належним. 
У такому випадку до відповідних грошових вимог (щодо яких вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку згідно з рішенням) не можна застосовувати правила ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, який був чинний на момент ухвалення рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.05.2013 у справі №2-2501/12, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на даний час, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
За обставинами даної справи, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.05.2013 у справі №2-2501/2012 за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором кредиту, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ “Кей-Колект” про визнання договору поруки припиненим, зокрема, первісний позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ “Кей-Колект” заборгованість за договором кредиту від 28.09.2007, яка станом на 12.03.2012 становить 194 236,03 грн (еквівалент 24 529,73 долари США), що складається з суми заборгованості за кредитом – 164 030,49 грн (еквівалент 20 529,73 дол. США), суми заборгованості по відсотках – 30 254,81 грн (еквівалент 3 787,77 дол. США). В задоволенні інших вимог відмовлено.
Разом з тим, за змістом інформації від 23.03.2026, наданої Богунським ВДВС у м. Житомирі на запит адвоката Демчик Н.О., за результатами опрацювання наявних у відділі облікових даних та автоматизованих систем виконавчого провадження встановлено, що виконавчий документ по цивільній справі №2-2501/12, виданий Богунським районним судом м. Житомира, яким передбачено стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі на примусове виконання не надходив.
За відомостями Богунського районного суду м. Житомира від 19.03.2026, які надані на запит адвоката Демчик Н.О.,матеріали цивільної справи №2-2501/12 за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Кей-Колект» про визнання договору поруки припиненим, відповідно до акту від 07.11.2025 №97 про вилучення та знищення документів (справ), не внесених до Національного архівного фонду було знищено за терміном зберігання відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворилися в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів, з яких можливо встановити, що рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.05.2013 у справі №2-2501/2012 зверталось до примусового виконання, а саме, що на виконання цього рішення видавався виконавчий лист, що такий виконавчий лист був пред`явлений для примусового виконання до державної виконавчої служби чи до приватного виконавця, щодо ходу виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду за його здійснення.
Позивачем не повідомлено суду та не надано доказів того, що існують обставини, за яких строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду від 15.05.2013 у справі №2-2501/2012, не сплив, або що такий строк було поновлено.
Отже, позивач не довів, що у даному випадку не втрачена можливість примусового виконання рішення суду, яким засвідчено наявність грошового зобов`язання відповідача, та що відповідні процесуальні строки щодо початку виконавчого провадження не спливли.
За таких обставин, відповідно до правового висновку ВП ВС, який викладений у постанові від 11.02.2026 у справі №754/511/23, оскільки позивач не довів, що до грошових вимог, які є підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, не вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку, отже не довів, що до них можна застосовувати правила ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому позов задоволенню не підлягає у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
Судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.
Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,- 

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (м. Київ, вул. Менделєєва, 12, офіс 94/1,код ЄДРПОУ 37825968).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Т.А. Воробйова