Справа № 127/3432/26
Провадження № 22-ц/801/1269/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року	Справа № 127/3432/26	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Копаничук С.Г., Стадника І.М.,
розглянувши в письмовому провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2026 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2026 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.12.2024 року між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1480-6733, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 12 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, базовий період 14 календарних днів, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит 300 календарних днів. 
Дата повернення (виплати) кредиту 01.10.2025 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,00 % - стандартна процентна ставка від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка 0,90%.
Окрім того, додатковою угодою №1 від 12.12.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1480-6733 від 06.12.2024 року кредитодавець та ОСОБА_1 , домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4000,00 грн.
Додатковою угодою №2 від 15.12.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1480-6733 від 06.12.2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 000,00 грн.
В подальшому, додатковою угодою №3 від 20.12.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1480-6733 від 06.12.2024 року кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4000,00 грн.
Однак у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачкою ОСОБА_1 , станом на 09.12.2025 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 91 424,00 грн, з яких: 14 945,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 62 079,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 12 000,00 грн - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦКУ, 2 400,00 грн – комісія. Також просить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1480-6733 від 06.12.2024 у розмірі 89 024 (вісімдесят дев`ять тисяч двадцять чотири) грн, з яких: 14 945,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом та 62 079,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 12 000,00 грн - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦКУ, а також стягнути 2 592,37 грн судового збору.
В решті заявлених вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення заборгованості за процентами та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. Зазначає, що вона є дружиною військовослужбовця і на неї поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від сплати відсотків, штрафів і пені за кредитними зобов`язаннями на період дії особливого стану. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Щодо пільг  ОСОБА_1 як дружини військовослужбовця, то вважає, що відповідачка не надала належних документів, які підтверджують право на не нарахування процентів. Зауважує, що надані документи не підтверджують, що відповідачка перебуває у шлюбі з військовослужбовцем, а лише те, що у них є спільна дитина. Більше того, наданими документами неможливо підтвердити вид військової служби, яку проходить військовослужбовець. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що 06.12.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №1480-6733, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 12000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, базовий період 14 календарних днів, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит 300 календарних днів. Дата повернення (виплати) кредиту 01.10.2025 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,00 % - стандартна процентна ставка від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка 0,90 %.
До боржника ОСОБА_1 , застосовувалася як пільгова (знижена), так і стандартна процентна ставка.
Додатковою угодою №1 від 12.12.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1480-6733 від 06.12.2024 року кредитодавець та ОСОБА_1 , домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4000,00 грн.
Додатковою угодою №2 від 15.12.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1480-6733 від 06.12.2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 000,00 грн.
В подальшому, додатковою угодою №3 від 20.12.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії №1480-6733 від 06.12.2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4000,00 грн.
Згідно з довідки, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було здійснено переказ коштів в сумі 24 000,00 грн на карту № НОМЕР_1 на виконання договору № 1480-6733 від 06.12.2024 року та додаткових угод.
Згідно з розрахунку заборгованості за договором №1480-6733 від 06.12.2024 року, станом на 09.12.2025 року, сума основного боргу відповідачки становить 91 424,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконала, а тому кредитор має право вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми позичених коштів та процентів за користування ними. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії (за вчинення дій/надання послуг), відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а тому підстави для стягнення комісії у вказаному позивачем розмірі відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Відповідачка факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів не оспорює, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Вимогами статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Укладаючи кредитний договір № 1480-6733 сторони погодили наступні умови:
Відповідно до пунктів 4.6. та 10.2. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою:
Стандартна процентна ставка становить 1,00 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом усього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою ставкою).
Знижена процентна ставка становить 0,90 % за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору.
Згідно з пунктом 4.9. кредитного договору № 1420-6003 строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 календарних днів (до 01 жовтня 2025 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.
Отже базовий період – період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме 0,90 % за користування кредитом (в даному випадку – 14 днів) (пункт 4.4 договору), а строк кредитування – строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку – 300 днів) (пункт 4.9 договору) і за який нараховуються проценти в розмірі 1,00 % за кожен день користування кредитом (стандартна процента ставка, пункт 4.6 договору).
Відповідно до пункту 2.3. договору для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендував позичальнику здійснити повне погашення кредиту протягом перших 140 днів з дати отримання кредиту ануїтетними платежами згідно з рекомендованим графіком оплат у вигляді таблиці, відображеної у договорі.
Крім того пунктом 4.11 договору передбачено орієнтовну вартість кредиту за весь строк кредитування, яка складає 46 056,24 грн.
Таким чином сторонами було погоджено умови кредитування та процентні ставки на строк з 06 грудня 2024 року по 01 жовтня 2025 року.
Отже нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, яке підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом, стосовно надання кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, а також нарахування процентів.
Щодо застосування пільги, передбаченої частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як до дружини військовослужбовця, то апеляційний суд зазначає наступне.
Статтею 1-2 цього Закону визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) – штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та / або автомобіля.
Згідно з офіційним роз`ясненням Міністерства оборони України (доступним за посиланням: https://mod.gov.ua/news/kreditni-kanikuli-dlya-zahisnikiv-hto-maye-pravo-ne-platiti-vidsotki-ta-shtrafi), яке базується на положеннях листа Міністерства оборони України від 04 червня 2025 року № 220/9526, наданого Національному банку України, пільга щодо ненарахування процентів за користування кредитом має надаватися на підставі наступного переліку документів:
- військовий квиток або посвідчення офіцера;
- довідка за формою 5, згідно з додатком 21 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40 (зі змінами);
- витяг із наказу по особовому складу про призначення на посаду (для підтвердження виду військової служби, на якій перебуває військовослужбовець. У разі зазначення виду військової служби в довідці за формою 5 надання витягу із наказу (завіреної копії наказу) по особовому складу не обов`язкове);
- свідоцтво про шлюб (якщо пільгу оформлює дружина / чоловік).
Для військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, та інших видів служби додатково надається документ, що підтверджує безпосередню участь у бойових діях: довідка за формою 12 або довідка згідно з додатками 1, 4 або 6 Порядку № 413, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року.
Отже реалізація права на вказану пільгу має заявний характер та передбачає обов`язок позичальника повідомити кредитора про наявність відповідних підстав, надавши належні докази.
У відзиві до позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що є дружиною військовослужбовця, при цьому ані в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції не надала копію свідоцтва про шлюб. 
Для підтвердження права на пільги ОСОБА_1 надала суду апеляційної інстанції:
- довідку переселенця № 509-5002203832 від 16 квітня 2026 року;
- посвідчення про відрядження, виданого старшому солдату ОСОБА_3 від 10.03.2026 року;
- копію військового квитка ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 19.10.2022 року;
- копію свідоцтва про народження дитини.
Надана копія військового квитка ОСОБА_3 підтверджує статус військовослужбовця, проте само по собі не свідчить про безперервне продовження ним проходження військової служби у період 2024 – 2025 років та не відображає вид військової служби, на якій перебуває військовослужбовець ОСОБА_3 .
Крім того, відповідачкою не надано довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення за зразком, що встановлена Додатком №4 Постанови Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014. Тоді як, наявність лише одного статусу військовослужбовця у чоловіка відповідачки та статусу учасника бойових дій не є прямою підставою для застосування положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів.
Отже за відсутності актуальної довідки форми № 5, яка б охоплювала період з грудня 2024 року і надалі, копії свідоцтва про шлюб, наданий відповідачкою пакет документів є неповним та таким, що не дозволяє суду встановити статус відповідачки як дружини військовослужбовця та точний період, на який на позичальницю поширюється дія пільг щодо ненарахування процентів.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:    В.П. Рибчинський
Судді:      С.Г. Копаничук
І.М. Стадник