ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/5337/25 пров. № А/857/43229/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року (суддя Сорока Ю.Ю., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/5337/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про: визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про відмову в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання машинопису з 01 вересня 1982 року по 31 січня 1983 року, періодів роботи з 01 грудня 1988 року по 06 грудня 1989 року техпрацівником у Ратнівській районній госпрозрахунковій ремонтно-виробничій дільниці, з 12 березня 1990 року по 01 квітня 1992 року техпрацівником в Ратнівській ремонтно-виробничій дільниці та скасувати рішення №032650006708 від 13 березня 2025 року та від 15 квітня 2025 року про відмову в призначенні пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для призначення пенсії за віком період навчання машинопису з 01 вересня 1982 року по 31 січня 1983 року, періодів роботи з 01 грудня 1988 року по 06 грудня 1989 року техпрацівником у Ратнівській районній госпрозрахунковій ремонтно-виробничій дільниці, з 12 березня 1990 року по 01 квітня 1992 року техпрацівником в Ратнівській ремонтно-виробничій дільниці, внести дані про зарахований страховий стаж до системи персоніфікованого обліку та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 05 березня 2025 року з врахуванням зарахованого страхового стажу відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов?язкове державне пенсійне забезпечення” №1058-IV від 09.07.2003.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволенні позову.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 05.03.2025 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області від 13 березня 2025 року №032650006708 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.04.1983 по 24.11.1986, оскільки запис про звільнення засвідчений не чітким відбитком печатки, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; період роботи з 01.12.1988 по 06.12.1989, оскільки при звільненні з роботи відсутня дата наказу, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; період роботи з 12.03.1990 по 01.04.1992, оскільки при прийнятті на роботу відсутня дата наказу, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; період навчання згідно свідоцтва з 01.09.1982 по 31.01.1983, у зв`язку з відсутністю інформації про присвоєння кваліфікації.
08.04.2025 позивач повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області від 15 квітня 2025 року №032650006708 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, до страхового стажу не зараховано період навчання згідно свідоцтва з 01.09.1982 по 31.01.1983, у зв`язку з відсутністю інформації про присвоєння кваліфікації; період роботи з 01.12.1988 по 06.12.1989, оскільки при звільненні з роботи відсутня дата наказу, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; період роботи з 12.03.1990 по 01.04.1992, оскільки при прийнятті на роботу відсутня дата наказу, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Частиною 1 статті 9 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі – Закон №1058-IV) визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком. 
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 року.
Відтак, право на призначення пенсії за віком протягом 2025 року мали особи, які досягнули віку 60 років та за умови наявності у таких осіб страхового стажу не менше 31 року.
Статтею1 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Зважаючи на наведені норми суд першої інстанції вірно вказав, що до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.
Приписами статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Таким чином, основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відтак, здійснивши аналіз вказаних норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, що спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою Пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу періодів навчання машинопису з 01 вересня 1982 року по 31 січня 1983 року, у зв`язку з відсутністю інформації про присвоєння кваліфікації, періодів роботи з 01 грудня 1988 року по 06 грудня 1989 року техпрацівником у Ратнівській районній госпрозрахунковій ремонтно-виробничій дільниці, оскільки при звільненні з роботи відсутня дата наказу, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та з 12 березня 1990 року по 01 квітня 1992 року техпрацівником в Ратнівській ремонтно-виробничій дільниці, оскільки при прийнятті на роботу відсутня дата наказу, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що позивач з 01 грудня 1988 року по 06 грудня 1989 року та з 12 березня 1990 року по 01 квітня 1992 року працювала техпрацівником у Ратнівській районній госпрозрахунковій ремонтно-виробничій дільниці.
Відтак суд першої інстанції вірно вказав, що записами трудової книжки підтверджується факт роботи позивача з 01 грудня 1988 року по 06 грудня 1989 року та з 12 березня 1990 року по 01 квітня 1992 року техпрацівником у Ратнівській районній госпрозрахунковій ремонтно-виробничій дільниці.
Також, факт роботи позивача на вищевказаних підприємствах підтверджується архівною довідкою №528/1-11 від 24.03.2025.
Проте, вказані періоди роботи позивача з 01 грудня 1988 року по 06 грудня 1989 року та з 12 березня 1990 року по 01 квітня 1992 року не зараховані відповідачем до страхового стажу у зв`язку із тим, що при звільненні та прийнятті на роботу відсутня дата в наказі.
Колегія суддів зазначає, що пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі – Інструкція №58) визначено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Щодо посилання відповідача на відсутність підстав для зарахування вищевказаних періодів до страхового стажу позивача, суд першої інстанції вірно вказав, що в даному випадку записи, внесені до трудової книжки позивача, між собою пов`язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, із зазначенням номерів наказів та дат їх видачі. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачем суду не надано.
Відтак, оскільки трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірні періоди, тому, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, про підставність до зарахування періодів роботи позивача з 01 грудня 1988 року по 06 грудня 1989 року та з 12 березня 1990 року по 01 квітня 1992 року в Ратнівській районній госпрозрахунковій ремонтно-виробничій дільниці до її страхового стажу.
Також, з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва Брестського будинку офіцерів вбачається, що позивач в період з 01 вересня 1982 року по 31 січня 1983 року навчалася машинопису.
Статтею 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад у зв`язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи тощо.
Як визначено ст.18 Закону України “Про професійну (професійно-технічну) освіту” до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Зважаючи на наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачами протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період навчання машинопису, у зв`язку з відсутністю інформації про присвоєння кваліфікації.
Разом з тим, відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. 
Проте, ГУ ПФУ у Полтавській області та ГУ ПФУ у Чернівецькій області таким правом не скористалися.
Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
Зважаючи на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про відмову в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання машинопису з 01 вересня 1982 року по 31 січня 1983 року, періодів роботи з 01 грудня 1988 року по 06 грудня 1989 року техпрацівником у Ратнівській районній госпрозрахунковій ремонтно-виробничій дільниці, з 12 березня 1990 року по 01 квітня 1992 року техпрацівником в Ратнівській ремонтно-виробничій дільниці та скасувати рішення №032650006708 від 13 березня 2025 року та від 15 квітня 2025 року про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для призначення пенсії за віком період навчання машинопису з 01 вересня 1982 року по 31 січня 1983 року, періодів роботи з 01 грудня 1988 року по 06 грудня 1989 року техпрацівником у Ратнівській районній госпрозрахунковій ремонтно-виробничій дільниці, з 12 березня 1990 року по 01 квітня 1992 року техпрацівником в Ратнівській ремонтно-виробничій дільниці, внести дані про зарахований страховий стаж до системи персоніфікованого обліку та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 05 березня 2025 року з врахуванням зарахованого страхового стажу відповідно до ст.26 Закону України “Про загальнообов?язкове державне пенсійне забезпечення” №1058-IV від 09.07.2003.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі № 140/5337/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар