П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/13940/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заброцька Л.О. 
Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б. 
04 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Матохнюка Д.Б. 
суддів: Граб Л.С.  Сторчака В. Ю. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (ГУПФ України в Херсонській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (ГУ ПФУ у Вінницькій області) в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у призначенні пенсії позивачу №024950010045 від 14.08.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області призначити позивачу пенсію за віком з дня звернення з заявою про призначення пенсії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 02.08.2024 № 529-5003386462.
Так, 05.08.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, в якій повідомила, що з 2014 року не отримує пенсії по інвалідності третьої групи загального захворювання, так яка проживала в АР Крим. Також повідомила, що не отримувала жодної з пенсій органів пенсійного забезпечення російської федерації. До заяви позивач додала: паспорт громадянина України (ІД-картка) НОМЕР_1 від 30.03.2023; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб №529-5003386462 від 02.08.2024; заяву від 05.08.2024 №23781 в якій задеклароване/зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; витяг з реєстру територіальної громади від 05.08.2024; виписку з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності; диплом про навчання; пенсійне посвідчення старого зразка; свідоцтва про народження дітей; свідоцтво про шлюб; трудову книжку або документи про стаж.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у призначенні пенсії №024950010045 від 14.08.2024, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Підставою відмови стало те, що позивачкою не надано документ про реєстрацію місця проживання особи, чим порушено вимоги пункту 2.9, 2.22 Порядку № 22-1.
При цьому зазначено, що за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача становить 39 років 5 місяців 1 день.
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. 
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.
Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (Закон № 1058-IV ) встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1(Порядок № 22-1) заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.
Згідно п. 2.9.Порядку № 22-1 під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному пунктом 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.
У заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.
Отже, в заяві про призначення пенсії за місцем проживання заявник зобов`язаний вказати інформацію про місце проживання, в той же час зазначеними нормами не визначено обов`язку заявника надавати відомості про місце проживання та вчиняти дії щодо його декларування з метою отримання пенсії.
Згідно з п. 14-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.08.2024 позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, в якій повідомила, що з 2014 року не отримує пенсії по інвалідності третьої групи загального захворювання, так як проживала в АР Крим. Також повідомила, що не отримувала жодної з пенсій органів пенсійного забезпечення російської федерації.
При цьому, до заяви позивач додала: паспорт громадянина України (ІД-картка) НОМЕР_1 від 30.03.2023; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб №529-5003386462 від 02.08.2024; заяву від 05.08.2024 №23781 в якій задеклароване/зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; витяг з реєстру територіальної громади від 05.08.2024; виписку з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності; диплом про навчання; пенсійне посвідчення старого зразка; свідоцтва про народження дітей; свідоцтво про шлюб; трудову книжку або документи про стаж.
Так, згідно з витягом з реєстру територіальної громади відомості про зареєстровану адресу місця проживання ОСОБА_1 відсутні.
Разом із тим, згідно з довідкою від 02.08.2024 № 529-5003386462 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи встановлено, що фактичним місцем проживання/перебування позивача є АДРЕСА_3 . Зазначена довідка не є скасованою та/або відкликаною.
Також, позивачка є громадянкою України, що підтверджується паспортом (ІД-картка) НОМЕР_1 від 30.03.2023, орган, що видав 2116, у встановлений спосіб повідомила орган пенсійного забезпечення про те, що з 2014 року не отримує пенсії по інвалідності третьої групи загального захворювання, так як проживала в АР Крим. Також повідомила, що не отримувала жодної з пенсій органів пенсійного забезпечення російської федерації.
Однак, рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області №024950010045 від 14.08.2024 позивачу було необгрунтовано відмовлено у призначенні пенсії за віком. При цьому, як підстава відмови зазначено, що позивачкою не надано документ про реєстрацію місця проживання особи, чим порушено вимоги пункту 2.9, 2.22 Порядку № 22-1.
Так, у заяві про отримання пенсії за місцем проживання заявник зобов`язаний вказати інформацію про місце проживання, в той же час зазначеними нормами не визначено обов`язку заявника надавати відомості про місце проживання та вчиняти дії щодо його декларування з метою отримання пенсії.
Крім того, п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 05 листопада 2014 року № 637 ( Постанова №637) визначено, що призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року, №509 (Офіційний вісник України, 2014 року, №81, ст. 2296; 2015 року, №70, ст. 2312). 
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (визнано неконституційним);
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Жодних з перелічених у вказаній вище статті обставин та інших обставин наявність яких давала б право позбавити позивача її конституційного права на пенсійне забезпечення, судом під час розгляду справи не встановлено. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. 
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Граб Л.С.    Сторчак В. Ю.