Справа №466/1760/26
Провадження №3/466/966/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Львова Федорів О.П., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є особою з інвалідністю третьої групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, працює заступником директора ДП «Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем», проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 24 лютого 2026 року о 23:07 год. у м. Львові, проспект Чорновола, 45А, керував транспортним засобом марки «Citroen C4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Drager» та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. 
Так, згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
20 березня 2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Котовщиков Р.А. подав заяву, у якій просив визнати пом`якшувальною обставиною те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, отриманою внаслідок захисту Батьківщини. При цьому, просив узяти до уваги, що ОСОБА_1 не визнає інкримінованого йому правопорушення і вказане клопотання жодним чином не є визнанням вини.
У судове засідання захисник не з`явився. ОСОБА_1 просив проводити розгляд справи за відсутності захисника, здійснюватиме захист своїх прав самостійно, права йому зрозумілі, а пояснення письмові надані. 
Так, 05 травня 2026 року ОСОБА_1 подав письмові пояснення. Просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно нього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та відсутністю події правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість у вчиненні правопорушення не визнав, пояснивши, що він не керував транспортним засобом та що цього факту працівники поліції не зафіксували. Зазначив, що він зі знайомим неподалік готелю, де знайомий зупинився, стояли біля автомобіля, яким ніхто не керував. Вони зустрілись, адже це було 24 лютого та у них є спільні спогади, пов`язані з військовою службою. Просив урахувати, що він має інвалідність у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та має певні вади у координації рухів і мовленні, тому те, що вказали поліцейські, не було ознаками стану алкогольного сп`яніння. Підтвердив, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та не погодився проїхати до медичного закладу. Наполягає, що не керував транспортним засобом, а лише стояв біля нього.
Згідно з вимогами ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Відповідальність, передбачена ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Окрім пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дослідила також матеріали справи та долучені до протоколу відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників поліції. Про наявність таких відеозаписів зазначено у самому протоколі. Відеозапис розпочинається з моменту прибуття працівників поліції на місце зупинки транспортного засобу.
На відеозаписі чітко зафіксовано те, що ОСОБА_1 перебував у транспортному засобі за кермом, з боку пасажира – його товариш. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про порушення Правил дорожнього руху, що стало причиною зупинки, оскільки ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги дорожніх знаків 4.1 «Рух прямо» та 3.21 «В`їзд заборонено». У зв`язку з цим на місці зупинки 24 лютого 2026 року винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ЕНА №6720130 за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При розгляді справи поліцейським ОСОБА_1 винуватість визнав, просив вибачення за вчинене порушення та, за його твердженням у судовому засіданні, оплатив штраф у розмірі 340 грн.
Одразу після винесення цієї постанови працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці або проїхати у медичний заклад, оскільки, на їхню думку, були ознаки стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 підтвердив, що вживав пиво та відмовився пройти огляд.
З переглянутого з участю ОСОБА_1 відеозапису однозначно та безсумнівно встановлено суддею, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху та тоді ж через наявність ознак стану алкогольного сп`яніння поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, від чого він категорично відмовився. 
У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказує на недопустимість доказів – акта огляду на стан сп`яніння, де не вказано дату, та рапорта, оскільки датою його складення вказано 24 лютого 2026 року, а протокол про адміністративне правопорушення складено 25 лютого 2026 року.
Пунктами 10-11 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів(додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.
Додатком 2 до цієї Інструкції є Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та у цьому Акті відсутнє зазначення дати складення акту.
Очевидно і зрозуміло, що акт огляду щодо ОСОБА_1 , долучений до матеріалів справи, складений на місці зупинки транспортного засобу 24 лютого 2026 року, що зафіксовано на відеозаписах з портативних відеореєстраторів працівників поліції. Акт складений на бланку, що відповідає Додатку 2 до Інструкції та містить відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. При цьому, сам ОСОБА_1 підтвердив, що він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. 
Щодо доданого рапорту та дати його складення. Установлено, що зупинка транспортного засобу відбулась о 23:07 год 24 лютого 2026 року, а розгляд справи та винесення постанови за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пропозиція пройти огляд, перемовини з ОСОБА_1 та його товаришем, складення документів тривали до 00:12 год 25 лютого 2026 року. Тому дата рапорту відповідає матеріалам справи. 
Водночас, зауважую, що згідно зі ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Рапорт не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він, будучи особою,яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Факт вчинення та винуватість ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130Кодексу України про адміністративні правопорушення, стверджується належними і допустимими доказами: протоколом про адміністративні правопорушення від 25 лютого 2026 року серії ЕПР1 №600147, відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників поліції, актом огляду на стан сп`яніння, направленням на огляд на стан алкогольного сп`яніння.
При призначенні адміністративного стягнення враховую особу порушника, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності, обставини вчинення адміністративного правопорушення. Ураховую, що завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення, є, зокрема, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , відсутні. Тому висновую, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у межах санкції статті, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст.268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови складений 11 травня 2026 року.

Суддя          О.П. Федорів