ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 червня 2026 року м. Житомир  
справа № 240/27108/25
категорія 112010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі 
головуючого судді Горовенко А.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,- 

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо застосування при призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати по Україні у сумі 3764,40 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 03.10.2025 перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням для обчислення пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки, що становить 15 057,09 гривень з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Житомирській області. До 02.10.2025 отримував пенсію за вислугою років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», та з 03.10.2025 перебуває на обліку, як отримувач пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На думку позивача, його пенсія не була проіндексована відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки у сформованому позивачем в електронному кабінеті порталу Пенсійного фонду у «розрахунок заробітку для обчислення» міститься середній заробіток за 3 попередні роки: 3 764,40 грн за посиланням на 2017-2019 роки.
Вказує, що фактичні офіційні статистичні дані середньої зарплати по Україні за 2017-2019 роки (опубліковані ПФУ/Держстатом) становлять: 6 273,45 грн (2017), 7 810,88 грн (2018), 9 205,19 грн (2019). Середнє арифметичне за три роки: (6 273,45 + 7 810,88 + 9 205,19) / 3 = 7 763,17 грн.
Вважає, що у 2025 році при обчисленні заробітку на призначення пенсії має бути застосована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за попередні три роки (за 2022, 2023, 2024 роки), що становить 15057,09 гривень.
Саме тому вважає, що дії відповідача щодо обрахунку пенсії при призначенні у 2025 році з урахуванням середнього заробітку за 3 попередні роки: 3 764,40 грн за посиланням на 2017-2019 роки є протиправними.
Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
26 грудня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, через систему "Електронний суд", надійшов відзив на позовну заяву (за вх. №91451/25), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що позивач з 18.11.2020 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та до 02.10.2025 отримував пенсію за вислугу років, призначену на підставі заяви від 18.11.2020 №2632 на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення», обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для обчислення пенсії заявнику було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 - 2018 роки, а саме 6188,89 грн.
Вказує, що на виконання Постанови №185 позивачу проведено перерахунок пенсії та при її обчисленні враховано показник середньомісячної заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки - 3764,40 грн, із застосуванням коефіцієнтів збільшення: 1,17; 1,11; 1,11; 1,14, 1,197 та 1,0796 (на виконання постанов Кабінету Міністрів України), що становить 7994,47 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796) та є більшим ніж 6188,89 грн, що був врахованих при призначенні.
Також зазначає, що на виконання Постанови №209 позивачу проведено перерахунок пенсії та при її обчисленні враховано показник середньомісячної заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки - 3764,40 грн, із застосуванням коефіцієнтів збільшення: 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796 та 1,115 (на виконання постанов Кабінету Міністрів України), що становить 8913,83 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 х 1,115).
Зазначає, що з 03.10.2025 на підставі заяви від 03.10.2025 №3056 позивача переведено на пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При переведенні застосовано показник заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески в розмірі 8913,83 грн з урахуванням коефіцієнтів збільшення: 1,17; 1,11; 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796 та 1,115 (на виконання постанов Кабінету Міністрів України).
Наголошує, що переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, не є новим її призначенням, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії, а тому застосування для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки у зв`язку з переходом з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону, чинним законодавством не передбачено.
Саме тому, відповідач вважає, що обчислення та виплата пенсії позивачу є правомірною та вмотивованою, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч. 1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що з 18.11.2020 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 03.10.2025 переведений на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), що не заперечується сторонами.
Позивач з електронного кабінету порталу Пенсійного фонду дізнався про порушення свого права, а саме: враховуючи попереднє призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" позивач вважає, що потрібно застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2022, 2023, 2024 роки.
Не погоджуючись з діями територіального органу Пенсійного фонду України щодо застосування при призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати по Україні у сумі 3764,40 грн, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною третьою статті 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.
Відповідно до статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно з ч.1 статті 9 Закону №1058-IV установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; ) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
В силу статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
За приписами частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+Кз3+...+Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
При цьому, слід звернути увагу на те, що позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який визначає інші підстави та порядок призначення пенсії. Пенсія за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивачу призначена вперше з 03.10.2025.
Тобто, в даному випадку відбулося не переведення позивача з одного виду пенсії на інший в межах дії Закон №1058-ІV, а фактичне її призначення відповідно до вказаного Закону.
Водночас, показник середньої заробітної плати в Україні за 2022-2024 роки складає 15057,09 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №876/5312/17 зазначено, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV. Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі освіти України за три календарні роки, що передують року звернення.
Таким чином, отримуючи пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII позивач не користувався жодним із видів пенсій, встановлених Законом України №1058-IV, тому отримавши у жовтня 2025 року пенсію за віком, позивач використав право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону №1058-ІV вперше, та перейшов з одного виду пенсії на інший.
Підсумовуючи вказане, у випадку, коли особі призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII", у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за вислугу років передбачена іншим законом, ніж пенсія за віком.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду №876/5312/17 від 31 жовтня 2018 року.
Враховуючи викладене, з метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки, у розмірі 15057,09 грн , з моменту призначення пенсії, а саме з 03.10.2025.
Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функцій іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Щодо стягнення на користь позивача понесених під час нового розгляду справи судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16, від 16 серпня 2019 року у справі №755/6702/16-а, від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19 склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до змісту вказаної заяви позивач планує понести витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
На підтвердження витрат на правову допомогу понесених позивачем під час нового розгляду, подано до суду наступні документи:
- договір про надання правової допомоги №1112 від 11.12.2020;
- розрахунок сум гонорару за надану правничу допомогу №1 від 21.10.2025;
- квитанцію про отримання/сплату гонорару від 21.10.2025.
Відповідно до змісту вказаних документів, станом на момент винесення рішення розмір гонорару адвоката обчислений згідно з квитанцією про отримання/сплату гонорару від 21.10.2025 становить 10000,00 грн.
З урахуванням висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 суд зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18, від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19.
Відтак, з урахуванням наданих позивачем доказів понесених витрат на правничу допомогу, суд не заперечує обґрунтованість встановленого договірними відносинами розміру адвокатського гонорару, який було сплачений позивачем за надані послуги, а також якість наданих адвокатом юридичних послуг, однак оцінюючи співмірність заявленої до стягнення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, суд вважає, що розмір витрат, які можуть бути відшкодовані за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, становить 2000,00 грн.
Відповідно до ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, код ЄДРПОУ 13559341) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо застосування ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати по Україні у сумі 3764,40 грн.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки, у розмірі 15057,09 грн, з моменту призначення пенсії, а саме з 03.10.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев"ятсот шістдесят вісім) грн 96 (дев"яносто шість) коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 (нуль) коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 17 червня 2026 року.

Суддя А.В. Горовенко