ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"01" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/213/24	

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.
при секретарі судового засідання Лещенко Л.С.
розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження 
справу №916/213/24
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
до відповідача: Комунального некомерційного підприємства "Херсонська обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Херсонська обласна рада
про стягнення 4 761 761, 02 грн.

за участю представників: 
від позивача: Рильцова Є.Ю. /довіреність №144 від 30.12.2025/
від відповідача: Бабич А.В. /самопредставництво/
від третьої особи: Глущенко А.П. /самопредставництво/

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Херсонська обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради боргу у загальній сумі 4 761 761,02 грн, у тому числі: основний борг у сумі 2 028 374,42 грн; пеня у сумі 1 515 044,43 грн; 3% річних у сумі 214 184,50 грн; інфляційні втрати у сумі 1 004 157,67 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 57 141, 13 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №20-1015/21-БО-Т постачання природного газу від 01.11.2021 щодо оплати спожитого природного газу у листопаді 2021-серпні 2022, грудні 2022. 
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.01.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.02.2024 о 10:00, із викликом учасників справи у підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 21.02.2024, за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлено протокольну ухвалу, якою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 03.04.2024 о 10:40, із викликом учасників справи у підготовче засідання. 
03.04.2024 за вх.№13723/24 господарським судом одержано відзив на позовну заяву.
03.04.2024 за вх.№13727/24 господарським судом одержано клопотання відповідача про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження.
03.04.2024 зв іх.№13731/24 господарським судом одержано заяву про поновлення строку, в якому відповідач просив суд поновити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву в справі №916/213/234.
У підготовчому засіданні 03.04.2024, за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлено протокольну ухвалу, якою задоволено клопотання відповідача за вх.№13727/24 від 03.04.2024 та підготовче засідання відкладено на 22.04.2024 о 15:45, із викликом учасників справи у підготовче засідання.
08.04.2024 за вх.№14458/26 господарським судом одержано відповідь на відзив.
У підготовчому засіданні 22.04.2024, за участю представників сторін в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлено протокольну ухвалу, якою підготовче засідання відкладено на 15.05.2024 о 12:00, із викликом учасників справи у підготовче засідання.
02.05.2024 за вх.№17962/24 господарським судом одержано клопотання позивача про зупинення провадження у справі.
15.05.2024 за вх.№19517/24 господарським судом одержано додаткові пояснення відповідача. 
15.05.2024 судове засідання не відбулось через тимчасову непрацездатність судді Смелянець Г.Є. та ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2024 підготовче засідання призначено на 29.05.2024 о 09:30, із викликом учасників справи у підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.05.2024 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про зупинення провадження у справі за вх.№17962/24 від 02.05.2024 задоволено. Зупинено провадження у справі №916/213/24 до закінчення перегляду справи №908/1162/23 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.11.2025 поновлено провадження у справі №916/213/24. Підготовче засідання призначено на 24.12.2025 о 10:00, із викликом учасників справи у підготовче засідання. 
11.12.2025 за вх.№39724/25 господарським судом одержано додаткові пояснення позивача.
11.12.2025 за вх.№39725/25 господарським судом одержано клопотання позивача про зупинення розгляду справи.
23.12.2025 за вх.№41241/25 господарським судом одержано додаткові пояснення відповідача. 
У підготовчому засіданні 24.12.2025 за участю представників сторін в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою відкладено підготовче засідання на 19.01.2026 о 15:15, із викликом учасників справи у підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 19.01.2026 за участю представників сторін в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою відкладено підготовче засідання на 26.01.2026 о 15:30, із викликом учасників справи у підготовче засідання.
22.01.2026 за вх.№2529/26 господарським судом одержано клопотання позивача про долучення додаткових документів.
26.01.2026 за вх.№2564/26 господарським судом одержано клопотання відповідача про долучення додаткових документів.
26.01.2026 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з відсутністю доступу до підсистеми ВКЗ та її нестабільною роботою та ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 учасників справи в порядку ст.120 ГПК України повідомлено про призначення підготовчого засідання на 11.02.2026 о 09:30, із викликом учасників справи у підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 11.02.2026 за участю представників сторін в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою:
- із врахуванням ухвали Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2026 у справі №280/5808/23, залишено без задоволення клопотання позивача про зупинення провадження у справі за вх.№39725/25 від 11.12.2025;
- задоволено клопотання відповідача про долучення доказів за вх.№41241/25 від 23.12.2025 та долучено до справи Додаткову Угоду № 1 від 23 грудня 2022 року до Договору № 20-1015/21-БО-Т від 01.11.2021 року та платіжні доручення, оскільки відповідачем обґрунтовано неможливість подання цих документів разом із відзивом на позовну заяву, вказані докази подані у підготовчому провадженні та у зв`язку із забезпеченням принципу змагальності сторін;
- задоволено усне клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання та підготовче засідання відкладено на 25.02.2026 о 12:00, із викликом учасників справи у підготовче засідання.
16.02.2026 за вх.№5655/26 господарським судом одержано клопотання відповідача про долучення додаткових документів.
18.02.2026 за вх.№5976/26 господарським судом одержано заяву Херсонської обласної ради про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідача.
25.02.2026 за вх.№6763/26 господарським судом одержано додаткові пояснення позивача.
У підготовчому засіданні 25.02.2026, за участю представників сторін, судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою: 1) задоволено заяву Херсонської обласної ради про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача за вх.№5976/26 від 18.02.2026 та залучено Херсонську обласну раду (73003, м. Херсон, площа Свободи, будинок 1, код ЄДРПОУ: 24121079) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, із встановленням останній 7-ми денного строку з дня отримання ухвали на подання до суду письмових пояснень щодо позову та із зобов`язанням позивача надіслати третій особі копію позовної заяви із доданими до неї документами; 2) долучено до справи письмові пояснення позивача за вх.№6763/26 від 25.02.2026; 3) відкладено підготовче засідання на 18.03.2026 об 11:45, із викликом учасників справи у підготовче засідання
03.03.2026 за вх.№7562/26 господарським судом одержано пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
12.03.2026 за вх.№8909/26 господарським судом одержано додаткові пояснення відповідача.
У підготовчому засіданні 18.03.2026 за участю представників учасників справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою:
- задоволено усне клопотання відповідача про долучення письмових пояснень за вх.№8909/26 від 12.03.2026 до справи та відповідні письмові пояснення долучено до справи.
- закрито підготовче провадження та призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 20.04.2026 о 14:20, із викликом учасників справи у судове засідання.
У судовому засіданні 20.04.2026 за участю представників учасників справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою оголошено перерву в судовому засіданні щодо розгляду справи по суті до 27.04.2026 о 16:15 , із викликом учасників справи у судове засідання
У судовому засіданні 27.04.2026 за участю представників учасників справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою оголошено перерву в судовому засіданні щодо розгляду справи по суті до 01.05.2026 об 11:30, із викликом учасників справи у судове засідання.
У судовому засіданні 01.05.2026, за участю представників учасників справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судом на підставі ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Стислий виклад позиції позивача:
- Акти приймання-передачі природного газу повинні складатися на підставі, в тому числі даних отриманих від Відповідача до 5 числа, в такий спосіб сторони узгоджують обсяги спожитого газу за відповідних розрахунковий період. Відповідач не надавав Позивачу відповідну інформацію та акти надання послуг з розподілу/транспортування, отже між сторонами стало питання щодо узгодження обсягів спожитого газу.
- На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 8 144 722,07 грн, що підтверджується відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточної алокації відборів Відповідача, які підтверджують обсяги природного газу, що були поставлені Відповідачу із листопада 2021 по серпень 2022, грудень 2022 з ресурсу Позивача у відповідності до п.п. 3.5.4 п. 3.5 Договору.
- Акти приймання-передачі природного газу повинні були направлені Відповідачу на електронну пошту, зазначену у Договорі, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1. Ці обставини підтверджуються доданими до матеріалів позову роздруківками (скріншотами) з поштової скриньки Позивача. Направлення актів приймання-передачі природного газу на електронну пошту Відповідача, зазначену у Договорі, обумовлено тим, що згідно із інформацією, наявною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням Відповідача є: 73000, ХЕРСОНСЬКА ОБЛ., МІСТО ХЕРСОН, ПРОСПЕКТ УШАКОВА, БУДИНОК 67. Відомостей про офіційну електронну пошту для листування з юридичною особою, дані Реєстру не містять. Територія Херсонської міської територіальної громади була тимчасово окупована російською федерацією у період з 01.03.2022 по 11.11.2022. У зазначений проміжок часу на території Херсонської міської територіальної громади тимчасово не працювали ВПЗ.
- За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за наданий товар, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити товар.
- Закінчення бюджетного періоду не є підставою для звільнення Відповідача від розрахунків за отриманий товар та від сплати штрафних санкцій та компенсаційних платежів.
- Положення статей 3, 13 та 13-1 Закону у редакції до 19.03.2022 визначали виключно територію Кримського півострова як зону дії особливого режиму тимчасової окупації та встановлювали конкретні заборони й обмеження для здійснення господарської діяльності саме на цій території, не поширюючи відповідних обмежень на інші регіони України.
- З 20 березня 2022 року законодавець установив гнучкий механізм застосування обмежень, передбачених статтями 13 і 13-1 Закону №2764-ІХ, дозволивши саме Кабінету Міністрів України поширювати дію цих положень на інші тимчасово окуповані території, визначені пунктом 3 частини першої статті 3 Закону, тобто ті, що визнаються такими в умовах воєнного стану рішенням РНБО, введеним у дію указом Президента України (пізніше в порядку, визначеному КМУ) .
- Станом на сьогодні Радою національної безпеки і оборони України не приймалось жодного рішення, в якому б визначались тимчасово окуповані території.
- Рішення про визнання територій тимчасово окупованими, яке на момент виникнення спірних правовідносин відповідно до визначеного Кабінетом Міністрів України порядку приймалось Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, не може замінювати собою рішення Кабінету Міністрів України про введення обмежень, передбачених статтями 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
- Згідно зі ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» Споживач зобов`язаний, зокрема: 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. Відповідно до Правил постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року N 2496 (далі - Правила) Споживач зобов`язується: дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу в інших випадках, передбачених цими Правилами та чинним законодавством.
- Одномоментно припинити постачання газу непобутовому споживачу неможливо.
- Відповідачем належних та допустимих в розумінні ст.ст. 77, 78 Господарського процесуального кодексу України актів про припинення як споживання так і розподілу, та, як наслідок, постачання природного газу на об`єкти Відповідача, до матеріалів справи не надано.
- В спірний період відбулось споживання природного газу, споживання газу відбулось за точками обліку, які належать Відповідачу. Дана обставинна підтверджується даними з інформаційної платформи. Військова агресія російської федерації на територію України була неочікуваною. Відповідач мав виконувати свої зобов`язання, в тому числі припинити споживання газу, уникнувши нарахувань та сплати судового збору за вирішення спору в судовому порядку.
Стислий виклад позиції відповідача:
- Відповідач визнає факт постачання природного газу у період листопад 2021 серпень 2022, грудень 2022 року, завжди був готовий сплатити його вартість, за умови виконання Позивачем умов Договору, а саме надання належно оформленого рахунку на оплату та належно оформленого Акту приймання-передавання товарної продукції та наявності відповідного бюджетного фінансування та коштів на ці цілі.
- Станом на 25 грудня 2022 року (кінець бюджетного року(періоду)), Позивач так і не надав Відповідачу належно оформлених рахунків на оплату та належно оформлених Актів приймання-передавання товарної продукції за вказаний період, тим самим прострочив свій кредиторський обов`язок, виконання якого передує виконання зобов`язання Відповідача сплатити за поставлений природний газ у визначений Договором період.
- У зв`язку із ненаданням Позивачем у належний спосіб належно оформленого рахунку на оплату та належно оформленого Акту приймання передавання товарної продукції до кінця бюджетного періоду 2022 року, подальша сплата таких рахунків та актів без відповідного рішення суду неможлива.
- Відповідач мав право відстрочити виконання свого зобов`язання оплати поки Позивач не виконає свій обов`язок, надання належно оформлених рахунку на оплату та Акту приймання-передавання товарної продукції за відповідний період. 
- Посилання Позивача на належне виконання ним свого зобов`язання з надання рахунків та актів, посилаючись на скріншоти роздруківки e-mail листування з Відповідачем, не заслуговує на увагу у зв`язку з порушенням Позивачем вимог Закону до оформлення електронного документу та електронного документообігу. Без накладеного електронного цифрового підпису електронний документ не може вважатися створеним і тому не може розглядатися судом як доказ.
- Фактично між Позивачем та Відповідачем відсутній спір стосовно постачання та оплати Позивачу вартості поставленого природного газу у зазначений період. Позивач, як Кредитор прострочив виконання свого обов`язку підготувати та надати Відповідачу належно оформлені акти приймання-передачі, у зв`язку із чим втратив право вимагати від Відповідача виплату ним 3 % річних, пені та інфляційних. Таким чином, вимоги Позивача щодо виплати Відповідачем 3% річних, пені та інфляційних не підлягають задоволенню.
- КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» ХОР під час проведення заходів з аналізу електронної системи державних закупівель «Прозорро» під час здійснення процесу відновлення документів втрачених, пошкоджених від окупації та/або від проведення активних бойових дій, виявила наявність укладеної між Позивачем та Відповідачем Додаткової Угоди № 1 від 23.12.2022 до Договору № 20 1015/21-БО-Т від 01.11.2021, відповідно до якої: Сторони узгодили зменшення загального об`єму замовленого газу до 467,02774 тис.куб.м. у період з листопада 2021 року до грудня 2022 року, зменшили загальну вартість Договору до 7 729 633,57 грн. в т.ч. ПДВ, що складалися з: бюджетних призначень 2021 року - 1 208 188,63 грн в т.ч. ПДВ; бюджетних призначень 2022 року - 4 908 159,02 грн в т.ч. ПДВ та власних надходжень Відповідача за 2022 рік 1 613 285, 92 грн в т.ч. ПДВ, з яких, як визнає сам Позивач, Відповідачем сплачено у 2021 та у 2023 роках - 6 116 347,65 грн. в т.ч. ПДВ. Таким чином: загальна вартість Договору 7 729 633,57 грн - (мінус) сума сплачена Відповідачем у 2021 році та 2023 році (відповідно до наявності бюджетних призначень і коштів на ці цілі) 6 116 347,65 грн = (дорівнює) 1 613 285,92 грн. в т. ч. ПДВ основної заборгованості та аж ніяк не 2 028 374,42 грн, основної заборгованості, що заявляє Позивач.
- Комплекс лікарні Відповідача (місце поставки товару - природного газу), що розташований за адресою: м. Херсон, проспект Незалежності (Ушакова), 67 перебував у м. Херсон (UA65100150000057191 Наказ № 309 Мінреінтеграції від 22.12.2022 року) під окупацією з 01.03.2022 року по 11.11.2022 року, що є загально відомим фактом, Позивач здійснив в супереч заборони передбаченої статтею 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" постачання природного газу у період з березня 2022 року по серпень 2022 року на загальну кількість 122,42346 тис. куб. метрів, вартістю (122,42346 кількість тис куб.метрів*16,554 (вартість 1 тис. куб. метрів) - 2 026 597,95 грн. в т.ч. ПДВ. Тобто Відповідач переплатив - 2 026 597,95 грн. в т.ч. ПДВ бюджетних коштів Позивачу. Таким чином, виходить, що за таких обставин вже не Відповідач винен Позивачу 1 613 285, 92 грн в т.ч. ПДВ, а Позивач винен Відповідачу 413 312,03 в т. ч. ПДВ загальної переплати за Договором № 20-1015/21-БО-Т від 01.11.2021 року з врахуванням Додаткової Угоди № 1 від 23.12.2022 року.
- Позивачем неправильно здійснено розрахунок штрафних санкцій, без врахування позиції Верховного суду, а саме розрахунок штрафних санкцій виконаний з порушенням 6-ти місячного обмеження передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК України. (Постанова ВП ВС від 16 жовтня 2024 року у справі № 911/952/22 (провадження № 12-79гс23) Застосування в тексті господарського договору формулювання «за кожен день прострочення» не можна вважати встановленням іншого, ніж визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені). У разі використання в договорі лише формулювання про нарахування пені «за кожен день прострочення» за відсутності застережень про період чи строк, за який нараховується пеня, таке нарахування припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.
- Під час режиму тимчасовою окупації норми регуляторного законодавства на тимчасово окупованій території не застосовується у відповідності до вимог частини 8 статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Таким чином, посилання Позивача на положення підзаконних актів з ознаками регуляторних актів, щодо постачання природного газу споживачу на тимчасово окупованій території України, є помилковим і не може бути застосований до спірних правовідносин.
- Лікарня територіально знаходилася на тимчасово окупованій території, її діяльність перебувала під контролем окупаційних військ, що унеможливлювало будь -які дії стосовно виконання зобов`язань згідно укладеного Договору, таких як: припинення споживання газу, відключення від систем споживання, облік газу тощо. Проте ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», як постачальник природного газу не перебував тимчасово окупованій території України і в період з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року міг здійснити дії щодо припинення постачання природного газу в дотримання ст. 13-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Стислий виклад позиції третьої особи:
- Роздруківка електронного листування, зокрема паперова копія знімку екрана монітора комп`ютера про направлення однією стороною та отримання документів іншою стороною не є ані письмовими доказами, ані електронними документами, аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду від 11 червня 2019 року у справі № 904/2882/18, Великої Палати Верховного суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21.
- На підтвердження поставки природного газу Позивачем до матеріалів справи долучені акти приймання - передачі природного газу. Вказані акти підписані лише зі сторони постачальника та скріплені його печаткою. При цьому, за твердженням Позивача, акти були надіслані Позивачем на електронну адресу відповідача. Разом з цим за інформацію Відповідача, що міститься у поданому ним відзиві, станом на 25 грудня 2022 року (на кінець бюджетного року) Позивач так і не надав Відповідачу належно оформлених рахунків на оплату та належно оформлених актів приймання-передачі товарної продукції за вказаний період. Вказані обставини ставлять під сумнів належне виконання Позивачем взятих на себе зобов`язань за договором, дотримання ним умов договору та відповідно принципу доброчесності.
- Посилання Позивача на положення підзаконних актів з ознаками регуляторних актів, щодо постачання природного газу споживачу на тимчасово окупованій території України, є помилковим і не може бути застосований до спірних правовідносин.
- В результаті настання форс-мажорних обставин, а саме військової агресії рф проти України, відсутності доступу до території лікарні у зв`язку із захопленням військами рф, відсутністю можливості будь-якого переказу коштів з тимчасово окупованої території України, Позивач неправомірно нарахував Відповідачу оплату за природній газ у період з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року та 3% річних, інфляційні витрати. З огляду на незаконність стягнення на користь Позивача сум заборгованості, не підлягають також задоволенню вимоги щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних, як похідних вимог.
- Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 03 жовтня 2025 року по справі № 908/1162/23 відзначила, що підставою для відмови в позову у цій справі, враховуючи положення статті 131 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні. На думку Херсонської обласної ради вказане твердження об`єднаної палати Касаційного господарського суду є фундаментальним при розгляді справи № 916/213/24, оскільки Компанія здійснювала постачання природного газу в Херсонську міську територіальну громаду, яка починаючи з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала в тимчасовій окупації
Обставини справи встановлені судом.
01.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (Постачальник, позивач) та Комунальним некомерційним підприємством "Херсонська обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради (Споживач, відповідач)  укладено договір №20-1015/21-БО-Т постачання природного газу, згідно з яким Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для своїх власних потреб (п.1.2 договору).
Відповідно до п.2.1 договору Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу з 01.11.2021 по грудень 2022 (включно) в кількості 572,351 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях: листопад 2021 року - 65,081 тис. куб. м, грудень 2021 року - 86,0 тис. куб. м, січень 2022 року - 85,95 тис. куб. м, лютий 2022 року - 70,3 тис. куб. м, березень 2022 року - 55,46 тис. куб. м, квітень 2022 року - 26,62 тис. куб. м, травень 2022 року - 4,47 тис. куб. м, червень 2022 року - 3,73 тис. куб. м, липень 2022 року - 3,48 тис. куб. м, серпень 2022 року - 3,64 тис. куб. м, грудень 2022 року - 78,0 тис. куб. м.
Згідно з п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Відповідно до п.3.5.1 договору Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
Згідно з п.3.5.2 договору на підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник готує та надає Споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписані уповноваженим представником Постачальника.
Відповідно до п.3.5.3 договору Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.
Згідно з п.3.5.4 договору у випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними Споживача та даними остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору. 
Відповідно до п.5.1 договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання- передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
Згідно з п.5.3 договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі 14 цього Договору. 
Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору.
Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови оплати Споживачем 100% вартості природного газу, замовленого на попередній розрахунковий період, та 100% оплати вартості фактично переданого природного газу у попередні розрахункові період.
Згідно з п.7.2 договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до п.13.1 договору даний Договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 (включно), а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору. 
23.12.2022 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, згідно з якою сторони дійшли згоди:
- викласти пункт 2.1 Договору в наступній редакції: 
« 2.1. Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з листопаду 2021 року по грудень 2022 року (включно), в кількості 467,02774 тис.куб.метрів , в тому числі по місяцях (далі також - розрахункові періоди) (тис.куб.м.): листопад 2021 року - 45,81628 тис. куб. м, грудень 2021 року - 73,201 тис. куб. м, січень 2022 року - 83,834 тис. куб. м, лютий 2022 року - 63,753 тис. куб. м, березень 2022 року - 71,105 тис. куб. м, квітень 2022 року - 31,798 тис. куб. м, травень 2022 року - 5,453 тис. куб. м, червень 2022 року - 5,203 тис. куб. м, липень 2022 року - 4,63802 тис. куб. м, серпень 2022 року - 4,22644 тис. куб. м, грудень 2022 року - 78,0 тис. куб. м.
- Викласти пункт 4.3. Договору в наступній редакції: « 4.3. Загальна вартість цього Договору становить 6 441 361,31 грн, крім того ПДВ - 1 288 272,26 грн, разом з ПДВ - 7 729 633,57 (сім мільйонів сімсот двадцять дев`ять тисяч шістсот тридцять три) грн. 57 коп»,у т.ч.: бюджетні призначення 2021 року - 1208188,63 грн., у т.ч. ПДВ- 201364,77 грн.; бюджетні призначення 2022 року - 4908159,02 грн., у т.ч. ПДВ- 818026,50 грн., власні надходження 2022 року - 1613285,92 грн., у т ч.ПДВ- 268880,99 грн.»
В матеріалах справи наявна заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу №1-23Б (для споживача, що не є побутовим), ЕІС-код Споживача: 56ХS0000209O300N, об`єкт - котельна, топочна, адреса: м. Херсон, пр. Ушакова, 67.
З наявної в матеріалах справи інформації з інформаційної платформи щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 556ХS0000209O300N, яка надана позивачу на адвокатський запит останнього, вбачається наступне споживання відповідачем природного газу у період з листопада 2021 по грудень 2022:
- листопад 2021 року - 45,81628 тис. куб. м, 
- грудень 2021 року - 73,20100 тис. куб. м, 
- січень 2022 року - 83,83400 тис. куб. м, 
- лютий 2022 року - 63,75300 тис. куб. м,
- березень 2022 року - 71,10500 тис. куб. м, 
- квітень 2022 року - 31,79800 тис. куб. м, 
- травень 2022 року - 5,45300 тис. куб. м,
- червень 2022 року - 5,20300 тис. куб. м, 
- липень 2022 року - 4,63802 тис. куб. м, 
- серпень 2022 року - 4,22644 тис. куб. м,
- грудень 2022 року- 103,07500 тис. куб. м. 
Господарським судом встановлено, що на виконання договору позивачем складені відповідні акти приймання-передачі природного газу за період з листопада 2021 по грудень 2022 на загальну суму 8 144 722,07 грн., а саме:
- від 30.11.2021 за листопад 2021 року про споживання природного газу обсягом 45,81628 тис. куб.м. на суму 758 442,48 грн, 
- від 31.12.2021 за грудень 2021 року про споживання природного газу обсягом 73,201 тис. куб.м. на суму 1 211 769 грн, 
- від 31.01.2022 за січень 2022 року про споживання природного газу обсягом 83,834 тис. куб.м. на суму 1 387 787,63 грн, 
- від 28.02.2022 за лютий 2022 року про споживання природного газу обсягом 63,753 тис. куб.м. на суму 1 055 366,86 грн, 
- від 31.03.2022 за березень 2022 року про споживання природного газу обсягом 71,105 тис. куб.м. на суму 1 177 071,83 грн, 
- коригуючий акт від 25.04.2022 за березень 2022 про споживання природного газу обсягом 71,105 тис. куб.м. на суму 1 176 012,42 грн, 
- від 30.04.2022 за квітень 2022 року про споживання природного газу обсягом 31,798 тис. куб.м. на суму 525 910,18 грн, 
- від 31.05.2022 за травень 2022 року про споживання природного газу обсягом 5,453 тис. куб.м. на суму 90 268,93 грн, 
- від 30.06.2022 за червень 2022 року про споживання природного газу обсягом 5,203 тис. куб.м. на суму 86 130,43 грн,
- від 31.07.2022 за липень 2022 року про споживання природного газу обсягом 4,63802 тис. куб.м. на суму 76 777,76 грн, 
- від 31.08.2022 за серпень 2022 року про споживання природного газу обсягом 4,22644 тис. куб.м. на суму 69 964,46 грн, 
- від 31.12.2022 за грудень 2022 року про споживання природного газу обсягом 103,075 тис. куб.м. на суму 1 706 291,92 грн.
Вказані акти підписані лише позивачем, не містять підпису відповідача, та надіслані позивачем відповідачу на електронну пошту за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зазначена в реквізитах відповідача у договорі постачання природного газу №20-1015/21-БО-Т від 01.11.2021.
Водночас відповідачем здійснено оплату спожитого газу на загальну суму 6 116 347,65 грн, про що в матеріалах справи наявні інформація про надходження коштів на рахунки ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" за період з 01.11.2021 по 11.10.2023, а також лист АТ «Державний ощадний банк України» від 18.10.2023 №16/2-09/69389/2023, в якому на запит позивача надано інформацію щодо підтвердження оплат на поточний рахунок позивача від контрагентів, зокрема Комунального некомерційного підприємства "Херсонська обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради.
У вимозі про сплату боргу №125/2/3-69 від 11.08.2023 позивач просив відповідача негайно погасити заборгованість, яка виникла у Споживача по договору та сплати грошові кошти в сумі 2 028 374,42 грн. шляхом безготівкового перерахування на вказаний банківський рахунок.
Разом із вимогою позивач листом від 05.07.2023 №125/2/3-5814 надіслав відповідачу акти приймання-передачі природного газу за період з листопада 2021 по грудень 2022, які отримано відповідачем поштою 30.08.2023, про що в матеріалах справи наявні відповідні опис вкладення, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та трекінг з сайту «Укрпошта» щодо поштового відправлення 0504599988562.
У матеріалах справи також наявні опис вкладення, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, поштова накладна, фіскальний чек та трекінг з сайту «Укрпошта», які свідчать про отримання відповідачем засобами поштового зв`язку 19.07.2023 листа від 05.07.2023 №125/2/3-5814 та актів приймання-передачі природного газу за період з листопада 2021 по грудень 2022, а також вимог про сплату боргу №125/2/3-5574 від 26.06.2023, №125/2/3-5896 від 10.07.2023.
Окрім того, відповідачем до матеріалів справи надано платіжні доручення про оплату природного газу, поставленого позивачем: №159 від 30.12.2021 на суму 208 843,04 грн., №7 від 30.12.2021 на суму 149 749,24 грн., №260 від 30.12.2021 на суму 91 153,87 грн., №147 від 28.12.2021 на суму 758 442,48 грн.
Висновки суду 
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір постачання природного газу №20-1015/21-БО-Т від 01.11.2021, за умовами якого позивач зобов`язався поставити відповідачу природний газ, а відповідач - прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Статтею 525 Цивільного Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із приписами ч.1 ст.526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Так, з наявної в матеріалах справи інформації з інформаційної платформи щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 556ХS0000209O300N, яка надана позивачу на адвокатський запит останнього, вбачається наступне споживання відповідачем природного газу у період з листопада 2021 по грудень 2022:
- листопад 2021 року - 45,81628 тис. куб. м, 
- грудень 2021 року - 73,20100 тис. куб. м, 
- січень 2022 року - 83,83400 тис. куб. м, 
- лютий 2022 року - 63,75300 тис. куб. м,
- березень 2022 року - 71,10500 тис. куб. м, 
- квітень 2022 року - 31,79800 тис. куб. м, 
- травень 2022 року - 5,45300 тис. куб. м,
- червень 2022 року - 5,20300 тис. куб. м, 
- липень 2022 року - 4,63802 тис. куб. м, 
- серпень 2022 року - 4,22644 тис. куб. м,
- грудень 2022 року- 103,07500 тис. куб. м.
Вказаний обсяг спожитого газу відповідає зазначеному в складених позивачем актах приймання-передачі природного газу за період з листопада 2021 по грудень 2022 на загальну суму 8 144 722,07 грн., які відповідачем не підписані, але частково оплачені в сумі 6116347,65 грн. та зараховані позивачем у погашення боргу за листопад 2021 -квітень 2022 в повному обсязі та травень 2022 в усмі 1059,08 грн. 
Стягнення з відповідача боргу в сумі 2028374,42 грн., а саме боргу за травень 2022 в сумі 89209,85 грн., за червень 2022 в сумі 86130,43 грн., за липень 2022 в сумі 76777,76 грн., за серпень 2022 в сумі 69964,46 грн. та за грудень 2022 в сумі 1706291,92 грн. є предметом спору у даній справі. 
Водночас, з наявної в матеріалах справи заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу №1-23Б (для споживача, що не є побутовим), вбачається, що природний газ поставлявся відповідачу на об`єкт - котельна, топочна за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 67.
З цього приводу господарський суд звертається до висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.12.2023 у справі №908/1162/23.
Предметом розгляду Об`єднаною палатою було питання застосування частини 2 статті 13 та частини 2 статті 131 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до правовідносин, які виникли у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».
Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII) для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 3).
Так, у справі №908/1162/23 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду виснував, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину третю статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Діюча редакція цієї норми (у відповідності до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» № 3050-IX від 11.04.2023) вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (п.7.21 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.12.2023 у справі №908/1162/23).
Як зазначила Об`єднана палата у п.п.7.22,7.23 вказаної постанови, з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
06.12.2022 Кабінет Міністрів України затвердив постанову «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, Херсонська міська територіальна громада з 01.03.2022 по 11.11.2022 перебувало в тимчасовій окупації (розділ ІІ Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України).
При цьому господарський суд зазначає, що 20.03.2025 набув чинності наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, яким затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно з яким Херсонська міська територіальна громада входить до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією території України територій у період з 01.03.2022 по 11.11.2022.
Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» правовий статус тимчасово окупованої території РФ в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася (п.7.25 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.12.2023 у справі №908/1162/23).
З огляду на викладене у постанові у справі №908/1162/23, Об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі №910/9680/23 про поширення положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Об`єднана палата, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції у справі № 908/1162/23 про відмову в позові, зазначила про те, що підставою для відмови в позові у цій справі, враховуючи положення статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
За таких обставин, господарський суд, враховуючи зазначені вище висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №908/1162/23, оскільки правовідносини у справі №908/1162/23 є подібними до правовідносин у даній справі, зауважує, що факт тимчасової окупації Херсонської міської територіальної громади з 01.03.2022 по 11.11.2022 є загальновідомою обставиною, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст.13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Відповідно до ч.1 ст.13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» її положення застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями. В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.
Згідно з ч.2 ст.13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.
Отже, враховуючи, що факт тимчасової окупації Херсонської міської територіальної громади з 01.03.2022 по 11.11.2022 є загальновідомою обставиною (підтвердженим до того ж Кабінетом Міністрів України), а також враховуючи положення статті 13-1 Закону № 1207-VII, господарський суд вважає, що у період з 01.03.2022 по 11.11.2022 включно позивач не мав права здійснювати постачання природного газу на окуповану територію. 
За таких обставин, позов про стягнення з відповідача боргу за природний газ, який поставлений позивачем у період травень - серпень 2022, та грудень 2022, задовольняється господарським судом частково в сумі 1706291,92 грн. - борг за спожитий у грудні 2022 природний газ. 
Посилання позивача на те, що в заявлений позивачем період відбулось споживання природного газу за точками обліку, які належать відповідачу, військова агресія російської федерації на територію України була неочікуваною, а тому відповідач мав виконувати свої зобов`язання, в тому числі припинити споживання газу, уникнувши нарахувань та сплати судового збору за вирішення спору в судовому порядку, господарський суд не приймає до уваги з огляду на встановлену ст.13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» заборону постачання на тимчасово окуповану територію природного газу, що не залежить від факту припинення споживання такого газу відповідачем.
Посилання позивача на те, що положення статей 3, 13 та 13-1 Закону у редакції до 19.03.2022 визначали виключно територію Кримського півострова як зону дії особливого режиму тимчасової окупації та встановлювали конкретні заборони й обмеження для здійснення господарської діяльності саме на цій території, не поширюючи відповідних обмежень на інші регіони України, господарський суд не приймає до уваги з огляду на те, що період заявленого позивачем до стягнення основного боргу становить травень-серпень 2022 та грудень 2022.
Водночас посилання відповідача на відсутність заборгованості з оплати природного газу за грудень 2022 у зв`язку із тим, що відповідачем здійснено оплату природного газу, який всупереч вимог ст.13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» поставлений позивачем у лютому - квітні 2022, господарський суд до уваги не приймає, оскільки відповідні грошові кошти вже оплачені відповідачем позивачу та останнім не було заявлено позовних вимог про стягнення з відповідача боргу за відповідний період. Більш того, в межах даної справи відповідачем також не було заявлено зустрічних позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів. 
Посилання відповідача на неналежне виконання позивачем свого зобов`язання з надання відповідачу рахунків та актів, господарський суд до уваги не приймає, з огляду на наступне:
- умовами п. 3.5.1 договору встановлено обов`язок відповідача надати позивачу не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ;
- умовами п.5.2 договору встановлено обов`язок відповідача здійснити остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання- передачі природного газу до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період; а у разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
- умовами п. 3.5.4 договору передбачено, що у випадку неповернення відповідачем підписаного оригіналу акта до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними відповідача та даними остаточної алокації відборів відповідача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність відповідачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору.
- відсутність у договорі умов щодо обов`язкового надіслання актів приймання-передачі газу засобами поштового зв`язку та щодо заборони надіслання актів електронною поштою;
- наявні в матеріалах справи докази надіслання актів на електронну пошту відповідача, яка вказана в реквізитах договору та ненадання відповідачем доказів, в підтвердження його посилань на те, що відповідні акти не були одержані відповідачем. 
Посилання відповідача на те, що додатковою угодою № 1 від 23.12.2022 до Договору № 20 1015/21-БО-Т від 01.11.2021 сторони узгодили зменшення загального об`єму замовленого газу до 467,02774 тис.куб.м., а також на те, що обсяг поставленого у грудні 2022 природного газу не відповідає обсягу, вказаному у додатковій угоді - 78,00000 тис.куб.м., господарський не приймає до уваги з огляду на те, що, по-перше, у додатковій угоді сторонами зменшено обсяг замовленого відповідачем, а не фактично поставленого позивачем газу. По-друге, у справі наявні докази фактичного споживання газу відповідачем у грудні 2022 в обсязі 103,07500 тис. куб. м., які надані ТОВ «Оператор газотранспортної системи України». 
Посилання відповідача на те, що позивачем надано до справи не повний текст договору № 20 1015/21-БО-Т від 01.11.2021, не мають суттєво значення для вирішення даного справу з огляду на те, що у справі наявний повний текст договору, який наданий до суду іншими учасниками справи, як відповідачем, так і третьою особою. 
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 1 515 044,43 грн., 3% річних у сумі 214 184,50 грн. та інфляційних втрат у сумі 1 004 157,67 грн., господарський суд виходить з наступного.
У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур`єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.
Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до п.7.2 договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір 3% річних за загальний період з 16.02.2022 по 30.11.2023 становить 214 184,50 грн., розмір пені за загальний період з 16.02.2022 по 15.08.2023 становить 1 515 044,43 грн., розмір інфляційних втрат за загальний період з 01.03.2022 по 30.11.2023 становить 1 004 157,67 грн. господарським судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування 3% річних, пені та інфляційних втрат на суму боргу за поставлений у березні - серпні 2022 природний газ під час встановленої ст.13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» заборони постачання.
Окрім того, господарський суд враховує, що період прострочення оплати поставленого у грудні 2021, січні 2022 та лютому 2022 припадає на період тимчасової окупації Херсонської міської територіальної громади, отже на період, під час якого банківські установи не мали можливості здійснювати розрахункові операції внаслідок тимчасової окупації відповідної території, що, у свою чергу, об`єктивно унеможливлювало своєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань у вказаний період.
Господарський суд виходить з того, що тимчасова окупація відповідної території та встановлені державою обмеження господарської діяльності є обставинами публічно-правового характеру, які безпосередньо впливають на можливість належного виконання зобов`язання. Обмеження, встановлені законом щодо переміщення товарів та здійснення господарських операцій на тимчасово окупованій території, мають імперативний характер і спрямовані на захист національної безпеки.
Правові висновки, викладені об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №908/1162/23, свідчать про необхідність урахування спеціального правового режиму тимчасово окупованої території при оцінці правових наслідків господарських правовідносин, що виникли у відповідний період.
Невиконання грошового зобов`язання у спірний період було зумовлене об`єктивними обставинами, пов`язаними з окупацією території та фактичним припиненням належного функціонування банківської та казначейської системи. За таких умов прострочення виконання не може розцінюватися як наслідок недобросовісної поведінки або неправомірного 
Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про неправомірність здійснення нарахування 3% річних, пені та інфляційних втрат у період тимчасової окупації Херсонської міської територіальної громади з 01.03.2022 по 11.11.2022, що узгоджується також з позицією Південно-західного апеляційного господарського суду, викладеною у постанові від 25.02.2026 у справі №916/2319/24.
За таких обставин, господарським судом самостійно, не виходячи при цьому за межі заявленого позивачем періоду прострочення, здійснено розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, згідно з яким:
- розмір 3% річних за прострочення оплати природного газу, поставленого у грудні 2021 року (період прострочення з 16.02.2022 по 28.02.2022 та з 12.11.2022 по 16.05.2023), у січні-лютому 2022 року (період прострочення з 12.11.2022 по 17.05.2023) та у грудні 2022 року (період прострочення з 16.02.2023 по 30.11.2023), - становить 90 040,15 грн., які підлягають стягненню з відповідача;
- розмір інфляційних втрат за прострочення оплати природного газу, поставленого у грудні 2021 року, січні-лютому 2022 року (період прострочення з 12.11.2022 по 30.04.2023) та у грудні 2022 року (період прострочення з 01.03.2023 по 30.11.2023), - становить 198 018,92 грн., які підлягають стягненню з відповідача;
- розмір пені за прострочення оплати природного газу, поставленого у грудні 2021 року (період прострочення з 16.02.2022 по 28.02.2022) та у грудні 2022 (період прострочення з 16.02.2023 по 15.08.2023), - становить 421 078,03 грн..
При цьому господарський суд враховує норми матеріального права, а саме ч.3 ст. 551 ЦК України, які встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.
При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19).
Однією із функцій неустойки є компенсаторна функція (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 303/2408/16-ц).
Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 та послідовно у низці постанов Верховного Суду.
Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства(в) мають значення для вирішення питання про зменшення пені та штрафу.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від06.08.2024 у справі №910/13174/23.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.
Окрім того, господарський суд враховує правовий висновок, який викладений у постанові ОП КГС від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, згідно з яким розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду. Таким чином, в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням статті 233 ГК України і частині третій статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.
З огляду на вищевикладене, враховуючи дискреційність наданих суду повноважень щодо зменшення розміру неустойки (пені, штрафу), а також виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін в умовах воєнного стану, введеного за наслідком збройної агресії росії проти України, господарський суд вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо необхідності зменшення розміру нарахованої відповідачу пені на 90% - до 42 107,80 грн.
При цьому господарським судом також враховується:
- позивачем, окрім стягнення з відповідача пені, заявлено також до стягнення інфляційні втрати та 3% річних;
- відсутність доказів понесення позивачем додаткових збитків у зв`язку із простроченням відповідача;
- відповідач є лікарнею, єдиними видами економічної діяльності якої є діяльність лікарняних закладів, загальна медична практика та інша діяльність у сфері охорони здоров`я, та яка в умовах воєнного стану забезпечує реалізацію прав громадян на охорону здоров`я та отримання медичної допомоги.
За таких обставин, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".
На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог (із врахуванням покладення на відповідача судового збору за всю суму правомірно заявленої пені).
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" задовольнити частково.
2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Херсонська обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Ушакова, 67, код ЄДРПОУ 02009867) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42399676) борг у загальній сумі 2 036 458 (два мільйони тридцять шість тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн. 79 коп., у тому числі: основний борг у сумі 1 706 291 (один мільйон сімсот шість тисяч двісті дев`яносто одна) грн. 92 коп., пеня у сумі 42 107 (сорок дві тисячі сто сім) грн. 80 коп., 3% річних у сумі 90 040 (дев`яносто тисяч сорок) грн. 15 коп., інфляційні втрати у сумі 198 018 (сто дев`яносто вісім тисяч вісімнадцять) грн. 92 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 28 985 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 15 коп.
3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.
Повне рішення складено 11.05.2026.

Суддя Г.Є. Смелянець