Справа №345/1305/26 
Провадження № 2/345/1435/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
18.05.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Сирка Й. Й.,
з участю секретаря судового засідання Слободян Т. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
26.02.2026 ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.03.2020 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано після попереднього заповнення необхідних відомостей та проходження ідентифікації за допомогою мобільного застосунку кредитний договір із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та отримано на свій рахунок грошові кошти в сумі 11 600,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кошти за кредитним договором № 819137457 від 09.03.2020 надано строком на 30 календарних днів. Товариство зазначає у позовній заяві, що після укладення кредитного договору розмір кредиту за згодою сторін збільшено до 20 000,00 грн. Кінцеву дату повернення кредиту Товариство не вказало у своєму позові, як і зміст істотних умов відповідного кредитного договору. Однак Товариство наголошує, що відповідачем не виконані кредитні зобов`язання, що є порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 50 140,71 грн, яка є документально підтвердженою та складається з основної суми (тіла) кредиту і нарахованих процентів. В добровільному порядку відповідач не погашає вказану суму заборгованості, відтак Товариство як новий кредитор у зобов`язанні після набуття права вимоги просить позов задовольнити. 
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою витребувано від АТ «ОТП Банк» письмову інформацію щодо емісії на ім`я відповідача платіжної картки із зазначенням реквізитів маски цієї банківської карти, факту надходження в період з 09.03.2020 до 07.04.2020 грошових коштів, анкетних даних та фінансового номера відповідача у справі, якщо на його ім`я банком емітовано картку тощо.
В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у розумінні п.4 ч.8 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), що підтверджується довідкою про відсутність адресата за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Тому, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України та з огляду на згоду Товариства суд вважає за необхідне провести розгляд справи за наявними у ній матеріалами з ухваленням заочного рішення по суті цього спору.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задоволити частково з таких підстав.
Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.509 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3 ст. 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» № 674-VIII від 03.09.2015, ч.12 ст.11 якого встановлює, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклав договір № 819137457 від 09.03.2020 із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора, відображеного в алфавітно-цифровій послідовності (X5B653PS). Грошові кошти в сумі 11 600,00 грн перераховані 09.03.2020 на банківську платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується письмовою інформацією АТ «ОТП БАНК» від 28.04.2026 № 68-3-23-23/6500-БТ, а також належним чином засвідченою копією платіжного доручення з відміткою АТ «КБ «Приватбанк» про перерахування коштів платником ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Відповідно до п. 1.2.-1.4. кредитного договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання цього кредиту позичальником (1.2.); в межах цього строку нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,65 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом (1.3.); у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення (1.4.).
Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування, вказаного у п. 1.2. договору, винятково за умови, якщо розмір базової процентної
ставки більший ніж 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування цим кредитом; в усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. договору (п.1.5.).
Позичальник зобов`язаний повернути кредит та нараховані проценти згідно не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього договору; розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою і кінцевий термін платежу зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.1.6.-1.7.).
Згідно з даними відповідного Графіку (Додаток № 1 до кредитного договору) сума кредиту з процентами підлягала до сплати у строк, кінцева дата якого припала на 08.04.2020, що підтверджується копією вищенаведеного додатку, який безпосередньо досліджено судом.
Водночас, суд зазначає про важливу умову кредитного договору, що безпосередньо передбачена п.4.3.-4.4. кредитного договору: сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного п. 1.2. цього договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі в тексті -ЦК України);
з урахуванням положень п. 1.3.,1.4. та 1.5. договору, позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом за дисконтною ставкою або базовою ставкою. 
Отже, усі без винятку проценти, які підлягали нарахуванню позичальнику після закінчення погодженого між сторонами чіткого строку кредитування (починаючи з 31-го дня) є мірою відповідальності за неправомірну поведінку цього позичальника, адже ч.2 ст.625 ЦК України регулює відносини, пов`язані з фактом прострочення виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором. Крім того, договір прямо зазначає, що за весь час такого прострочення розмір відповідних процентів визначається за дисконтною або базовою ставками, що, зрештою, позбавляє суд дійти до однозначного висновку, за якою саме з цих ставок може здійснюватися нарахування процентів згідно з відповідною нормою ЦК України.
Поняття строк виконання зобов`язання і термін виконання зобов`язання охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, а регулятивна норма ч.1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини ч.2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16).
Суд відразу зазначає у цій справі, що відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-ХІІ нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Конституційний Суд України своєму рішенні (справа № 1-12/2013) від 11.07.2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
До позовної заяви Товариства додано підписані між сторонами додаткові угоди від 11.03.2020, 12.03.2020,16.03.2020,18.03.2020,19.03.2020,21.03.2020,23.03.2020 та 02.04.2020, відповідно до змісту яких розмір наданого позичальнику ОСОБА_1 різними частинами збільшено до 20 000,00 грн. При цьому, навіть після укладення всіх додаткових угод строк тривалість строку кредитування, визначеного у п.1.2. кредитного договору, залишилася незмінною. Натомість, додатковими угодами викладався щоразу в новій редакції Графік платежів, тобто Додаток № 1 до кредитного договору, що пов`язано зі зміною суми кредиту та розміру процентів, нарахованих з огляду на розмір закріпленої у договорі дисконтної процентної ставки.
Фактичне надходження на банківський картковий рахунок позичальника грошових коштів у повному обсязі також підтверджується вищенаведеною інформацією АТ «ОТП Банк» від 28.04.2026, що надана на виконання ухвали суду про витребування доказів, а також належним чином засвідченими копіями платіжних доручень первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», виконаних АТ «КБ «Приватбанк».
До матеріалів справи Товариством надано письмові розрахунки суми заборгованості відповідача у справі, за змістом яких первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» позичальнику ОСОБА_1 нараховано проценти за період з 09.03.2020 до 16.06.2020, новим кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» - з 17.06.2020 до 27.06.2020. Інші розрахунки сум процентів зміненими кредиторами ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» і Товариством відсутні, на чому окремо наголошує позивач у цій справі. Розрахунки показують, що відповідач 11.04.2020 вніс на рахунок первісного кредитора 155,00 грн процентів, тобто поза межами встановленого умовами договору строку кредитування, та жодних інших платежів під час дії кредитного договору не здійснював. До того ж, первісний кредитор ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснював відповідно до п. 1.4. перерахунок нарахованих позичальнику процентів за дисконтною процентною ставкою, застосувавши в межах погодженого строку кредитування базову ставку.
Як передбачено ст. 598-599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), про що зазначає ст. 610 ЦК України.
Відповідно до приписів п.6 «Перехідних та прикінцевих положень» Закону України “Про споживче кредитування” від 15.11.2016 № 1734-VIII (далі - Закон № 1734), доповнено Законом № 533-IX від 17.03.2020, із змінами, внесеними Законом № 591-IX від 13.05.2020 у редакції Закону № 3498-IX від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (далі – Закон № 3498), у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498 (24.12.2023), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинностіЗаконом № 3498, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
З огляду викладене, а також неоднозначно викладений первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зміст п.4.3.-4.4. кредитного договору в частині розміру процентів, передбачених для позичальника, який прострочив виконання зобов`язання з повернення основної суми (тіла) кредиту та відповідних процентів починаючи з 1-го дня після закінчення 30-ти денного строку кредитування, будь-яких правових підстав для стягнення з відповідача у цій справі нарахованих процентів за період з 09.08.2020 до 27.06.2020 немає. Навпаки, нараховані суми цих процентів підлягають обов`язковому списанню.
Таким чином, з відповідача у справі необхідно стягнути на користь Товариства лише нараховані в межах строку кредитування процентних за базовою ставкою (із врахуванням внесеної суми 11.04.2020) та заборговану суму (тіло) кредиту.
Відповідно до проведеного перерахунку (09.03.-10.03.2020: 11 600,00х1,7%=197,20х2; 11.03.2020: 12 200,00х1,7%=207,40; 12.03.2020: 12 950,00х1,7%=220,15; 13.03-15.03.2020: 12950,00х1,7%=220,15х3; 16.03.-17.03.2020: 13 950,00х1,7%=237,15х2; 18.03.2020: 14 650,00х1,7%=249,05; 19.03.-20.03.2020: 15 500,00х1,7%=263,50х2; 21.03.-22.03.2020: 16 000,00х1,7%=272,00х2; 23.03.2020:16 350,00х1,7%=277,95; 24.03.-01.04.2020: 16 350,00х1,7%=277,95х9; 02.04.2020: 20 000,00х1,7%=340,00; 03.04.-08.04.2020: 20 000,00х1,7%=340,00х6). Разом до сплати – 8 096,25 грн, а з врахуванням часткової оплати прострочених процентів в сумі 155,00 грн – 7 941,25 грн.
Загальна сума боргу відповідача перед Товариством складатиме 27 941,25 грн. 
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у рачі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог у цій справі, з відповідача на користь Товариства підлягають до стягнення витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 483,48 грн та не більше 3 900,00 грн витрат на професійну правничу допомогу із заявлених до стягнення 7 000,00 грн, що складає 55,72% від ціни позову.
Крім того, суд зазначає, що відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення належить до основних засад цивільного судочинства (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).
Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, визначаються згідно з умовами договору та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою, та підлягають розподілу (п.1 ч.3 ст.133, п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Однак розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову та (або) значенням справи для сторони. У разі недотримання цих вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.4-6 ст.137 цього ж Кодексу).
Однак потрібно врахувати, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка сформульована у постанові від 16.11.2022 (справа №922/1964/21), вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд вправі навіть з власної ініціативи зменшити розмір таких витрат.
Попри те, що вказана правова позиція суду касаційної інстанції стосується особливостей застосування положень ч.5 ст. 129 ГПК України, аналогічна за змістом норма міститься у ч.3 ст.141 ЦПК України, на чому окремо наголошується у відповідній постанові цього суду.
Зміст відповідної правової позиції зводиться до того, що на відміну від загальних правил розподілу судових витрат, які діють залежно від результатів судового розгляду, за клопотанням сторони чи з ініціативи суду, враховуючи критерії, закріплені у ч.3 ст.141 ЦПК України, суд може у буквальному розумінні відступити від загального правила та зменшити чи взагалі не стягувати витрати на професійну правничу допомогу (п.112-114).
За своїм змістом правила ч.3 ст. 141 ЦПК України є відступом від загального правила. Крім того, на предмет відповідності критеріям, які вказані у цій частині статті Кодексу, суд має оцінювати поведінку, дії чи бездіяльність обох сторін (п.115 згаданої вище постанови касаційного суду).
Водночас, питання співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, які витрачено адвокатом, обсягом роботи (послуг) останнього та ціною позову передбачена також у ч.4 ст. 137 ЦПК України; за наявності такої неспівмірності суд має право винятково зменшити розмір витрат на правничу допомогу, але тільки за клопотанням іншої сторони, про що частково зазначено вище у цьому додатковому рішенні.
Отже, передбачені у ч.4-6 ст.137 та ч.3 ст.141 ЦПК України правила регулюють різні правовідносини, перші з яких не мають стосунку до добросовісності поведінки, дій та рішень сторін у справі.
Водночас, для приватного права є притаманною така властивість як розумність, яка характерна для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту і тлумачення не лише норм матеріального, але й процесуального права (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі №520/1185/16-ц та від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 від 05.09.2022 та інші).
З урахуванням викладених мотивів, суд не позбавлений можливості з власної ініціативи зменшити до стягнення майбутні витрати Товариства на правничу допомогу, в тому числі із врахуванням малозначності справи та принципу розумності, до 3 500,00 грн
Керуючись ст.263-265,268,280-284,354 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ: 42986956) заборгованість за кредитним договором № 819137457 від 09.03.2020 у розмірі 27 941,25 грн, яка складається з 20 000,00 грн боргу за тілом кредиту та 7 941,25 грн нарахованих, але не сплачених процентів.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судовий збір у розмірі 1 483,48 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 500,00 грн.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2026.

Суддя